УХВАЛА
 
01 лютого 2022 року
м. Київ
справа №2-1547/10
провадження № 61-19494ск21 
Верховний Суд у складі судді Касаційного цивільного суду Калараша А. А., розглянувши питання про прийняття до розгляду касаційної скарги  ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , поданої представником ОСОБА_3 , на постанову Миколаївського апеляційного суду від 08 листопада 2021 року в цивільній справі за позовом товариства з обмеженою відповідальністю «УКРДЕБТ ПЛЮС» до ОСОБА_1 та ОСОБА_2 про стягнення кредитної заборгованості,
ВСТАНОВИВ:
20 грудня 2021 року представник ОСОБА_3 , діюча в інтересах ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , засобами поштового зв`язку надіслав на адресу Верховного Суду касаційну скаргу на постанову Миколаївського апеляційного суду від 08 листопада 2021 року.
Вивчивши касаційну скаргу, суд дійшов висновку про те, що вона не може бути прийнята до розгляду, виходячи з таких підстав.
Касаційна скарга оформлена з порушенням вимог статті 392 ЦПК України, оскільки скаржником не було належним чином зазначено підстави касаційного оскарження.
Відповідно до пункту 5 частини другої статті 392 ЦПК України в касаційній скарзі повинно бути зазначено підставу (підстави), на якій (яких) подається касаційна скарга, з визначенням передбаченої (передбачених) статтею 389 цього Кодексу підстави (підстав). 
Касаційна скарга містить посилання на пункт 1 частини другої статті 389 ЦПК України до вимог статті 392 ЦПК України.
Так скаржник зазначає, що суд апеляційної інстанції застосував статтю 367 ЦПК України без врахування правових висновків Верховного Суду щодо застосування цієї норми права у подібних правовідносинах, оскільки з власної ініціативи витребував на стадії апеляційного провадження докази, які не надавалися учасниками справи до суду першої інстанції і на підставі відсутності яких суд першої інстанції відмовив у задоволенні позовних вимог.
З наведеного слід зробити висновок, що скаржник посилається на те, що суд апеляційної інстанції ухвалив судове рішення у справі на підставі доказів, одержаних з порушенням встановленого законом порядку.
Відповідно до вимог статті 78 ЦПК України суд не бере до уваги докази, що одержані з порушенням порядку, встановленого законом.
За правилами пункту 4 частини третьої статті 411 ЦПК України Підставою для скасування судового рішення та направлення справи на новий розгляд є також порушення норм процесуального права, на які посилається заявник у касаційній скарзі, що унеможливило встановлення фактичних обставин, які мають значення для правильного вирішення справи, якщо суд встановив обставини, що мають суттєве значення, на підставі недопустимих доказів.
Проте, на відповідну підставу касаційного оскарження скаржник не посилається.
Суд касаційної інстанції не уповноважений на власний розсуд, виходячи зі змісту касаційної скарги, обирати підстави касаційного оскарження судових рішень, але зобов`язаний розглядати касаційну скаргу в межах доводів, які стали підставою для відкриття касаційного провадження у справі. Таким чином,  не може залишити поза увагою доводи касаційної скарги, які стосуються підстав касаційного оскарження, на які чітко не посилається скаржник.
Крім того, скаржник посилається також на неповноту з`ясування судом апеляційної інстанції обставин справи стосовно припинення поруки та кредитування в іноземній валюті, натомість не  зазначає, якої з підстав касаційного оскарження стосуються вказані доводи, як того вимагають положення частини другої статті 389 ЦПК України, пункту 5 частини другої статті 392 ЦПК України. Посилання скаржника на невідповідність застосування судом апеляційної інстанції норм права правовим висновкам Верховного Суду України не можна брати до уваги, оскільки чинним процесуальним законодавством вимагається від судів застосовувати при вирішенні спорів лише правові висновки Верховного Суду.
Належне зазначення скаржником підстав для касаційного оскарження є обов`язковою умовою щодо оформлення касаційної скарги, яка необхідна для подальшого вирішення питання про відкриття касаційного провадження та для подальшого розгляду касаційної скарги.
Скаржником не виконано в повній мірі вимоги законодавства стосовно зазначення підстав касаційного оскарження, в зв`язку з чим касаційна скарга не відповідає вимогам статті  392 ЦПК України.
Суд касаційної інстанції роз`яснює, що скаржнику для усунення даного недоліку, а також з метою недопущення подвійного тлумачення змісту касаційної скарги, необхідно надати до суду уточнену касаційну скаргу, в якій згрупувати, систематизувати та чітко зазначити підставу(и) касаційного оскарження судових рішень у відповідності до визначеного статтею 389 ЦПК України переліку підстав для касаційного оскарження судових рішень та їх відповідне мотивування. 
Тобто, заявнику слід чітко зазначити конкретний (конкретні) пункт (пункти) частини другої статті 389 ЦПК України, який (які) відповідно до змісту касаційної скарги є підставою (підставами) для подачі даної касаційної скарги та відповідне обґрунтування (посилання на норму права, з застосуванням якої не погоджується скаржник, правові висновки Верховного Суду, висловлені в подібних правовідносинах тощо) з урахуванням вимог цієї ухвали.
Крім того, скаржниками всупереч вимогам пункту 2 частини другої статті 392 ЦПК України зазначено неповні адреси осіб, які подають касаційну скаргу, а саме не зазначено область, район та населений пункт адреси місця проживання вказаних фізичних осіб.
За таких підстав касаційна скарга не може бути прийнята судом до розгляду та на підставі вимог статей 185, 393 ЦПК України підлягає залишенню без руху.
Керуючись статтями 185, 392, 393 ЦПК України, суд
УХВАЛИВ :
Касаційну скаргу  ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , поданої представником ОСОБА_3 , на постанову Миколаївського апеляційного суду від 08 листопада 2021 року залишити без руху.
Надати для усунення зазначених вище недоліків строк, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення цієї ухвали.
У разі невиконання у встановлений строк вимог цієї ухвали до касаційної скарги застосовуються наслідки, передбачені цивільним процесуальним законодавством.
Ухвала є остаточною та оскарженню не підлягає.
 
Суддя                                                                                              А. А. Калараш