Дата документу 23.12.2021 Справа № 314/818/21

Запорізький Апеляційний суд 

 
ЄУН 314/818/21	Головуючий у 1-й інстанції Мануйлова Н.Ю. Повний текст ухвали складено 28.05.2021 року.	
Пр. № 22-ц/807/3266/21	Суддя-доповідач Гончар М.С.	

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
23 грудня 2021 року                                                м. Запоріжжя

Запорізький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
головуючого судді (судді-доповідача)        Гончар М.С.
суддів                                        Маловічко С.В., Подліянової Г.С.,
за участі секретаря                                Путій Д.В.
розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу  ОСОБА_1 в особі представника ОСОБА_2 на ухвалу Вільнянського районного суду Запорізької області від 25 травня 2021 року про закриття провадження у справі в частині позовних вимог до ОСОБА_3  у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , треті особи: ОСОБА_7 , Вільнянська міська рада Запорізької області про визнання осіб такими, що втратили право користування житловим приміщенням та усунення перешкод у користуванні власністю шляхом виселення
ВСТАНОВИВ:

У лютому 2021 року ОСОБА_1 в особі представника ОСОБА_2 звернувся до суду із вищезазначеним позовом (а.с. 3-8), в якому просив:
- визнати  ОСОБА_3  таким, що втратив право користування кв. АДРЕСА_1 ;
- усунути перешкоди ОСОБА_1 у користуванні власністю та виселити із кв. АДРЕСА_1 :  ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 без надання їм іншого житлового приміщення;
- судові витрати та витрати на правничу допомогу покласти на відповідачів.
В обґрунтування вказаного позову позивач зазначав, що на підставі договору дарування від 04.11.2019 року (а.с. 16-19) ОСОБА_7 , яка зареєстрована та проживає у вказаній квартирі, подарувала своєму онуку гр.  ОСОБА_1 , а той прийняв від ОСОБА_7 у власність як дарунок кв. АДРЕСА_1 . Вказаний вище договір посвідчений приватним нотаріусом Вільнянського нотаріального округу Кравченко О.М. та проведено державну реєстрацію права власності на нерухоме майно індексний номер витягу 187328386.
Таким чином, з 04.11.2019 року позивач по цій справі в порядку ч. ч. 1, 2 ст. 383 ЦК України має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім`ї, інших осіб і не має права використовувати його для промислового виробництва, може на свій розсуд здійснювати ремонт і зміни у квартирі, наданій йому для використання як єдиного цілого – за умови, що ці зміни не призведуть до порушень прав власників інших квартир та нежитлових приміщень у багатоквартирному будинку та не порушать санітарно-технічних вимог і правил експлуатації будинку. 
Поряд із тим, як до моменту набуття права власності на квартиру так і після реєстрації права власності, ОСОБА_1 не може реалізувати свої законні права як власника нерухомого майна. Він не має можливості вселитись до квартири, власником якої він є, та користуватись своїм майном, оскільки у кв. АДРЕСА_1 зареєстрований та проживає його дядько ОСОБА_3 , Крім того, у зазначеній квартирі проживає його дружина ОСОБА_4 , дитина дружини - ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та їх спільний син ОСОБА_10 2016 р.н. ОСОБА_4 та діти у вказаній квартирі не зареєстровані. 
Відповідачі по справі чинять перешкоди ОСОБА_1 у користуванні належним йому майном, вони фактично зайняли своїми речами дві з трьох кімнат у квартирі (у третій кімнаті фактично проживає ОСОБА_7 ). Відповідачі перешкоджають фактичному користуванню майном, не відчиняють двері, замінюють замки на дверях, роблять перебування та проживання позивача у квартирі фактично неможливим, оскільки вся квартира зайнята їх речами. ОСОБА_1 неодноразово усно та письмово звертався до ОСОБА_3 та його родини з проханням виселитись із квартири, однак відповідачі грубо відмовляли. 
В автоматизованому порядку для розгляду цієї справи визначено суддю суду першої інстанції Мануйлову Н.Ю. (а.с. 30). 
Ухвалою суду першої інстанції від 03 березня 2021 року (а.с. 31) відкрито провадження у цій справі в порядку загального позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. 
Ухвалою Вільнянського районного суду Запорізької області від 25 травня 2021 року (а.с. 52-53) клопотання представника відповідачів задоволено.
Закрито провадження в цивільній справі № 314/818/21 за позовом ОСОБА_1  до ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , треті особи: ОСОБА_7 , Вільнянська міська рада Запорізької області про визнання осіб такими, що втратили право користування житловим приміщенням та усунення перешкод у користуванні власністю шляхом виселення в частині позовних вимог до ОСОБА_3 .
Не погоджуючись із зазначеною ухвалою суду першої інстанції, посилаючись на порушення норм процесуального права судом першої інстанції при її постановленні, позивач ОСОБА_1  в особі представника ОСОБА_2  у своїй апеляційній скарзі (а.с. 59-67,73-79) просив ухвалу суду першої інстанції про закриття провадження у цій справі в частині позовних вимог до  ОСОБА_3 скасувати.
В автоматизованому порядку для розгляду цієї справи визначено колегію суддів Запорізького апеляційного суду: головуючого суддю (суддю-доповідача) Гончар М.С., суддів Маловічко С.В. та Подліянову Г.С. (а.с. 69).
Ухвалою апеляційного суду апеляційне провадження за вищезазначеною апеляційною скаргою відкрито (а.с. 81), дану справу призначено до апеляційного розгляду (а.с. 82), з урахуванням навантаженості судді-доповідача та колегії суддів (в Запорізькому апеляційному суді працює фактично 15 суддів), а також додаткової відпустки судді-доповідача у жовтні 2021 року (а.с. 98).
Відповідач ОСОБА_3 в особі свого представника подав апеляційному суду відзив на вищезазначену апеляційну скаргу позивача у цій справі (а.с. 99-104).
Інші учасники цієї справи не скористалась своїм правом на подачу відзиву на вищезазначену апеляційну скаргу позивача у цій справі у встановлений апеляційним судом строк та станом на час розгляду цієї справи апеляційним судом взагалі. 
Проте, в силу вимог ст. 360 ч. 3 ЦПК України відсутність відзиву на апеляційну скаргу не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції апеляційним судом.
У дане судове засідання належним чином повідомлені апеляційним судом про дату, час і місце розгляду цієї справи (а.с. 92-97) всі учасники цієї справи не з`явилась, окрім представника позивача ОСОБА_1 – адвоката Шаповалової С.Г. (а.с. 105), відповідача ОСОБА_3 та представника останнього – адвоката Козар М.В. (а.с.102-103).
Всі учасники цієї справи, що не з`явились, про причини своєї неявки апеляційний суд не сповістили, клопотань про відкладення розгляду цієї справи апеляційному суду не подавали.
За змістом ст. 372 ч. 2 ЦПК України неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про час і місце розгляду справи, не перешкоджає розглядові справи апеляційним судом.
При вищевикладених обставинах, апеляційний суд визнав неповажними причини неявки у дане судове всіх учасників цієї справи, що не з`явились, і на підставі ст. ст. 371-372 ЦПК України ухвалив розглядати дану справу апеляційним судом у даному судовому засіданні за відсутністю останніх за присутністю представника позивача ОСОБА_1 – адвоката Шаповалової С.Г. (а.с. 105), відповідача ОСОБА_3 та представника останнього – адвоката Козар М.В. (а.с.102-103).
Відводів у цій справі не заявлено, самовідводи відсутні.
Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення всіх учасників цієї справи, що з`явились, у тому числі:
- представника позивача ОСОБА_1 – адвоката Шаповалової С.Г., яка у тому числі на запитання апеляційного суду зазначала, що ОСОБА_1 не оскаржував в апеляційному порядку вищезазначене рішення суду першої інстанції в іншій справі ЄУН 314/622/20, чому – пояснити не може,
- відповідача ОСОБА_3 та представника останнього – адвоката Козар М.В., які у тому числі на запитання апеляційного суду зазначали, що суд першої інстанції закрив провадження у цій справі по всім позовним вимогам позивача ОСОБА_1 до відповідача ОСОБА_3 ,
перевіривши законність та обґрунтованість ухвали суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, апеляційний суд дійшов висновку про те, що апеляційна скарга позивача ОСОБА_1 в особі представника ОСОБА_2 у цій справі підлягає задоволенню з таких підстав.
В силу вимог ст. 367 ч. 1 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Згідно із п. 6 ч. 1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати ухвалу, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.
В силу вимог ст. 379 ЦПК України підставами для скасування ухвали суду, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції, є: неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції вважає встановленими; невідповідність висновків суду обставинам справи; порушення норм процесуального права чи неправильне застосування норм матеріального права, які призвели до постановлення помилкової ухвали.
За змістом ст. 381 ч. 1 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги приймає постанову за правилами ст. 35 і глави 9 розділу ІІІ цього Кодексу з особливостями, зазначеними у ст. 382 цього Кодексу.
Встановлено, що суд першої інстанції, закриваючи провадження у цій справі, керувався ст.ст. 141, 142, п. 2 ч. 1 ст. 255 ЦПК України та виходив із такого.
Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 255 суд своєю ухвалою закриває провадження у справі, якщо набрали законної сили рішення суду або ухвала суду про закриття провадження у справі, ухвалені або постановлені з приводу спору між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав, або є судовий наказ, що набрав законної сили за тими самими вимогами.
Судом встановлено, що 05.10.2020 Вільнянським районним судом Запорізької області ухвалено рішення по справі № 314/622/20 за позовом  ОСОБА_1 до  ОСОБА_3 про усунення перешкод у користуванні та розпоряджанні квартирою АДРЕСА_1 шляхом виселення, яким відмовлено у задоволенні позову. Рішення набрало законної сили 15.10.2020.
24.02.2021 до Вільнянського районного суду Запорізької області надійшла позовна заява за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , треті особи: ОСОБА_7 , Вільнянська районна державна адміністрація про визнання осіб такими, що втратили право користування житловим приміщенням та усунення перешкод у користуванні власністю шляхом виселення із квартири АДРЕСА_1 .
Таким чином, оскільки рішення Вільнянського районного суду Запорізької області від 05.10.2020 ухвалено з приводу спору між тими самими сторонами (за позовом ОСОБА_1  до ОСОБА_3 ), про той самий предмет (про виселення з квартири АДРЕСА_1 ) та з тих самих підстав, клопотання про закриття провадження в частині позовних вимог до ОСОБА_3 
Проте, із такими висновками суду першої інстанції погодитись не можна з таких підстав.
Вказана ухвала суду першої інстанції вимогам законності та обґрунтованості у цій справі не відповідає, є помилковою.
Так, суд першої інстанції, закриваючи провадження у цій справі у вищезазначеній частині оскаржуваною ухвалою, керувався п. 2 ч. 1 ст. 255 ЦПК України (с уд своєю ухвалою закриває провадження у справі, якщо…2) відсутній предмет спору), а фактично закрив провадження по п. 3) ч. 1 ст. 255 ЦПК України (набрали законної сили рішення суду …, ухвалені… з приводу спору між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав…).
Крім того, апеляційним судом встановлено, що висновки суду першої інстанції про тотожність всіх позовних вимог та всіх правових підстав позову ОСОБА_1 до відповідача ОСОБА_3 у цій справі та в іншій цивільній справі ЄУН 314/622/20 (повний текст рішення, витяг із ЄДРСР а.с. 106-111) ґрунтуються на припущеннях, що суперечить вимогам ст. 81 ч. 6 ЦПК України. 
Оскільки, апеляційним судом встановлено, що суд першої інстанції, у цій справі, навіть, не досліджував повний текст рішення Вільнянського районного суду Запорізької області від 05 жовтня 2020 року (суддя Кіяшко В.О.), в іншій справі ЄУН 314/622/20 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про усунення перешкод у користуванні та розпорядженні шляхом виселення, яке набрало законної сили. 
Оскільки, копія повного тексту останнього у матеріалах цієї справи відсутня, наявні лише вступна та резолютивна частини цього рішення Вільнянського районного суду Запорізької області від 05 жовтня 2020 року (суддя Кіяшко В.О.) в іншій справі ЄУН 314/622/20 (а.с. 28).
Апеляційним судом на виконання вимог ст. 12 ч. 5 ЦПК України, з метою повного та всебічного апеляційного перегляду законності та обґрунтованості ухвали суду першої інстанції у цій справі в межах доводів апеляційної скарги позивача було долучено до матеріалів цієї справи повний текст рішення в іншій справі ЄУН 314/622/20 (витяг із ЄДРСР а.с. 106-111).
За результатами дослідження вказаного повного тексту рішення в іншій справі ЄУН 314/622/20, яке не містить викладу судом першої інстанції конкретних позовних вимог позивача та конкретних правових підстав позову останнього (а.с. 106-111), апеляційним судом встановлено, що:
- частково різними є позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_11 та правові підстави у цих двох справах, а саме: 
= у цій справі: позивач просив визнати ОСОБА_3  таким, що втратив право користування вищезазначеною спірною квартирою, усунути перешкоди укористуванні власністю та виселити ОСОБА_3 із цієї квартири (а.с. 8) з підстав ст. 116 ЖК УРСР, ст. 391 ЦК України, (неможливості спільного проживання позивача із відповідачем у спірній квартирі)
= а в іншій справі ЄУН 314/622/20 справі: позивач просив лише усунути перешкоди у користуванні власністю та виселити ОСОБА_3 із спірної квартири (а.с.106), але з інших правових підстав (набуття права власності позивачем на цю квартиру, неналежність відповідача до членів сім`ї позивача, отримання згоди на користування спірною квартирою відповідачем лише від попереднього її власника а.с.106).
Хоча, у самому повному тексті рішення, яке набрало законної сили, та не оскаржувалось в апеляційному порядку позивачем (належні, допустимі докази протилежного у матеріалах цієї справи відсутні) в іншій справі ЄУН 314/622/20, зазначені взагалі численні за ЦК України і ЖК УРСР правові підстави: ст. ст. 109, 114, 116, 156 ЖК УРСР, ст. ст. 319,383, 391, 405 ЦК України тощо , а чи були ці всі численні правові підстави взагалі підставами позову позивача в іншій справі, чи суд першої інстанції при вирішенні іншої справи ЄУН 314/622/20 вийшов за межі позовних вимог позивача, залишилось поза увагою суду першої інстанції у цій справі взагалі, оскільки копія позовної заяви ОСОБА_1 в іншій справі ЄУН 314/622/20 у цій справі також відсутня та, відповідно, судом першої інстанції при вирішенні вищезазначеного процесуального питання також не досліджувалась взагалі.
За таких обставин, оскаржувана ухвала суду першої інстанції у цій справі без дослідження матеріалів іншої справи ЄУН 314/622/20, та зокрема: позову позивача і повного тексту рішення суду в останній, у тому числі є передчасною.
При вищевикладених обставинах, доводи апеляційної скарги позивача ОСОБА_1 в особі представника ОСОБА_2 ґрунтуються на цивільному процесуальному законі та наявних у цій справі доказах. 
Допущені судом першої інстанції порушення норм процесуального права призвели до постановлення передчасної помилкової ухвали, яка підлягає скасуванню з направленням справи для продовження розгляду (вирішення процесуального питання) до суду першої інстанції. 
При новому вирішенні процесуального питання про закриття провадження у цій справі суд першої інстанції має вирішувати останнє саме з дослідженням матеріалів іншої справи ЄУН 314/622/20 та встановленням конкретних позовних вимог і правових підстав позову ОСОБА_1 в іншій справі ЄУН 314/622/20.
Крім того, апеляційний суд звертає увагу суду першої інстанції при продовженні розгляду цієї справи (у тому числі новому розгляді процесуального питання про закриття провадження у цій справі в частині) на вимоги ст. 37 ч. 1 ЦПК України, а саме: неможливість повторної участі судді в розгляді справи в разі скасування апеляційним судом ухвали про закриття провадження у справі. 
Також, встановлено, що ОСОБА_1 при подачі вищезазначеної апеляційної скарги та розгляді останньої апеляційним судом були понесені судові витрати у вигляді судового збору 454,00 грн. (а.с. 66), витрат на професійну правничу допомогу, які позивач просив апеляційний суд стягнути з відповідачів (а.с.78).
Проте, в разі скасування ухвали суду першої інстанції апеляційним судом з направленням справи для продовження розгляду до суду першої інстанції, питання про розподіл будь-яких судових витрат вирішується у подальшому судом першої інстанції в порядку ст. 141 ЦПК України. 
Керуючись ст. ст. 12, 81-82, 89, 141, 367, 371-372, 374, 379, 381-384 ЦПК України, апеляційний суд
ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 в особі представника ОСОБА_2 задовольнити.
Ухвалу Вільнянського районного суду Запорізької області від 25 травня 2021 року у цій справі скасувати.
Направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, оскарженню у касаційному порядку не підлягає.
Повний текст постанови апеляційним судом складений 24.12.2021 року.

Головуючий суддя	Суддя	Суддя	
Гончар М.С. 	Маловічко С.В.	Подліянова Г.С.