УХВАЛА
 
14 лютого 2022 року
м. Київ
справа № 288/1730/21
провадження № 61-1942ск22 
Верховний Суд у складі судді Касаційного цивільного суду Калараша А. А., розглянувши питання про прийняття до розгляду касаційної скарги  ОСОБА_1 на рішення Попільнянського районного суду Житомирської області від               27 жовтня 2021 року та постанову Житомирського апеляційного суду від 28 грудня 2021 року в цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до акціонерного товариства «Перший український міжнародний банк» про визнання положень кредитного договору недійсним,
ВСТАНОВИВ:
27 січня 2022 року ОСОБА_1 засобами поштового зв`язку надіслала на адресу Верховного Суду касаційну скаргу на рішення Попільнянського районного суду Житомирської області від 27 жовтня 2021 року та постанову Житомирського апеляційного суду від 28 грудня 2021 року.
Вивчивши касаційну скаргу, суд дійшов висновку про те, що вона не може бути прийнята до розгляду, виходячи з таких підстав.
Касаційна скарга оформлена з порушенням вимог статті 392 ЦПК України, оскільки скаржником не було належним чином зазначено підстави касаційного оскарження.
Відповідно до пункту 5 частини другої статті 392 ЦПК України в касаційній скарзі повинно бути зазначено підставу (підстави), на якій (яких) подається касаційна скарга, з визначенням передбаченої (передбачених) статтею 389 цього Кодексу підстави (підстав). 
Касаційна скарга відповідно до вимог статті 392 ЦПК України не містить чітких посилань на підстави касаційного оскарження.  Зі змісту касаційної скарги вбачається посилання скаржника на незастосування судами попередніх інстанцій правових висновків Верховного Суду.
Відповідно до пункту 1 частини другої статті 389 ЦПК України  підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у пункті 1 частини першої цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права, якщо суд апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду, крім випадку наявності постанови Верховного Суду про відступлення від такого висновку.
Таким чином посилання в касаційній скарзі підпадають під визначення підстави касаційного оскарження, передбаченої пунктом 1 частини другої статті 389 ЦПК України.
Вищевказана підстава касаційного оскарження передбачає також зазначення скаржником норми права, з застосуванням якої судами попередніх інстанцій скаржник не погоджується, а правовий висновок Верховного Суду щодо застосування цієї ж норми права у подібних правовідносинах суди попередніх інстанцій не врахували.
Суд касаційної інстанції в свою чергу за результатами касаційного перегляду надає оцінку судам щодо застосування цієї ж норми права у спірних правовідносинах, а також надає правовий висновок щодо застосування цієї норми права у подібних правовідносинах.
Вказану умову скаржником не виконано, в зв`язку з чим не зазначено підставу касаційного оскарження у повному обсязі, внаслідок чого касаційна скарга не відповідає вимогам статті 392 ЦПК України.
Належне зазначення скаржником підстав для касаційного оскарження є обов`язковою умовою щодо оформлення касаційної скарги, яка необхідна для подальшого вирішення питання про відкриття касаційного провадження та для подальшого розгляду касаційної скарги.
Суд касаційної інстанції роз`яснює, що скаржнику для усунення даного недоліку, а також з метою недопущення подвійного тлумачення змісту касаційної скарги, необхідно надати до суду уточнену касаційну скаргу, в якій згрупувати, систематизувати та чітко зазначити підставу(и) касаційного оскарження судових рішень у відповідності до визначеного статтею 389 ЦПК України переліку підстав для касаційного оскарження судових рішень та їх відповідне мотивування. 
Тобто, заявнику слід чітко зазначити конкретний (конкретні) пункт (пункти) частини другої статті 389 ЦПК України, який (які) відповідно до змісту касаційної скарги є підставою (підставами) для подачі даної касаційної скарги та відповідне обґрунтування (посилання на норму права, з застосуванням якої не погоджується скаржник, правові висновки Верховного Суду, висловлені в подібних правовідносинах тощо) з урахуванням вимог цієї ухвали.
Крім того, касаційна скарга подана поза межами строку на касаційне оскарження.
Повний текст оскаржуваної постанови складено 28 грудня 2021 року. Останній день строку на касаційне оскарження припав на 26 січня 2021 року. Касаційну скаргу подано 27 січня 2021 року, тобто поза межами строку на касаційне оскарження. Скаржник не надала заяву про поновлення строку на касаційне оскарження з зазначенням поважних причин пропуску цього строку, обґрунтованих належним чином доказами, в зв`язку з чим у суду відсутні підстави для ініціювання вирішення такого питання.
За таких підстав касаційна скарга не може бути прийнята судом до розгляду та на підставі вимог статей 185, 393 ЦПК України підлягає залишенню без руху.
Керуючись статтями 185, 392, 393 ЦПК України, суд
УХВАЛИВ :
Касаційну скаргу  ОСОБА_1 на рішення Попільнянського районного суду Житомирської області від 27 жовтня 2021 року та постанову Житомирського апеляційного суду від 28 грудня 2021 року залишити без руху.
Надати для усунення зазначених вище недоліків строк, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення цієї ухвали.
У разі невиконання у встановлений строк вимог цієї ухвали до касаційної скарги застосовуються наслідки, передбачені цивільним процесуальним законодавством.
Ухвала є остаточною та оскарженню не підлягає.
 
Суддя                                                                                              А. А. Калараш