Справа № 748/2525/21 	Головуючий у 1 інстанції Майборода С. М. 	
Провадження № 33/4823/566/21 	  	
Категорія - ч. 1 ст. 130 КУпАП 	  	

П О С Т А Н О В А 
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23 грудня 2021 року 	місто Чернігів	

Чернігівський апеляційний суд в складі:
головуючого судді - Оседача М.М.,
за участі особи, що притягується до 
адміністративної відповідальності – ОСОБА_1 , 
свідків - ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , 

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Чернігові апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Чернігівського районного суду Чернігівської області від 28 жовтня 2021 року, -

                                      В С Т А Н О В И В :
Цією постановою:
ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , працюючого директором ТОВ «СПЕЦОПТТОРГ», зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,
притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі – КУпАП) з накладенням стягнення у виді штрафу у розмірі  17 000 грн. з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 рік.  
Стягнуто з ОСОБА_1 судовий збір на користь держави у сумі 454 грн. 00 коп.

Як встановив суд, 05 жовтня 2021 року о 06 год. 12 хв. ОСОБА_1 в с. Новоселівка, Чернігівського району, Чернігівської області, в порушення пункту 2.5 Правил дорожнього руху, керував автомобілем Renault Duster, д.н.з. НОМЕР_1 з явними ознаками сп`яніння (різкий запах алкоголю з ротової порожнини, почервоніння очей) та відмовився від продуття приладу Драгер або проходження медичного огляду у лікарні на стан сп`яніння в установленому порядку, чим порушив  п. 2.5 ПДР України, та скоїв адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП. 

Не погоджуючись з вказаною постановою суду особою, що притягується до адміністративної відповідальності була подана апеляційна скарга, в якій ставиться питання про скасування рішення суду першої інстанції та закриття провадження по справі відносно нього. 

Вважає, що вказане рішення винесено з порушенням законодавства про адміністративні правопорушення, оскільки суд підійшов до розгляду справи у спрощеному порядку, що в свою  чергу призвело до винесення неправомірного рішення. 
Звертає увагу суду апеляційної інстанції на те, що судом першої інстанції було  залишено поза увагою те, що він не керував транспортним транспортним засобом, а був лише пасажиром в ньому, в зв`язку з чим, відмовився від продуття приладу «Драгер» так як не був учасником руху. При цьому зауважує, що працівники поліції підійшли до автомобіля, який вже стояв на узбіччі, а не зупинили його, коли він перебував у русі. 

Розглянувши доводи апеляційної скарги, заслухавши ОСОБА_1 , який висловився на підтвердження викладених в апеляційній скарзі вимог, заслухавши свідків ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку.

Вивчивши матеріали справи про адміністративне правопорушення, апеляційний суд вважає, що суд першої інстанції під час розгляду справи забезпечив у відповідності до вимог ст. ст. 245, 252, 280, 283 КУпАП всебічне, повне та об`єктивне дослідження обставин вчиненого адміністративного правопорушення та навів докази, на основі яких у визначеному законом порядку встановив наявність вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.

Не зважаючи на заперечення правопорушником його вини під час розгляду справи в суді апеляційної інстанції на факт порушення п. 2.5 ПДР України, за яке передбачена відповідальність за ч. 1  ст. 130 КУпАП, що в даному випадку полягає у відмові від проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння у встановленому  законом порядку, вина        ОСОБА_1 у вчиненні інкримінованого йому адміністративного правопорушення підтверджується наявним в матеріалах справи доказами, зокрема:
- даними, що містяться в протоколі про адміністративне правопорушення серії  ААБ №025268 від 05 жовтня 2021  року, який є офіційним документом, що засвідчує факт вчинення правопорушення, та в якому містяться пояснення особи, що притягується до адміністративної відповідальності, в графі «пояснення», про те, що він  з протоколом ознайомлений, та не згоден з даними внесеними до нього (а.с. 3)
- відомостями направлення на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого  сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції від 05 жовтня 2021 року згідно яких у ОСОБА_1 були виявлені ознаки алкогольного сп`яніння , а саме: різкий запах алкоголю з ротової порожнини, почервоніння очей (а.с. 4);
- відеоматеріалом, доданим до протоколу про адміністративне правопорушення, дослідженим судом апеляційної інстанції (а.с. 10);
- інформацією з розписки ОСОБА_3 про те, що він зобов`язується доставити транспортний засіб «Рено Дастер» д.н.з. НОМЕР_1 до місця стоянки (а.с. 5). 

Досліджені під час розгляду в справі про адміністративне правопорушення докази, повністю узгоджуються між собою та є такими, що не викликають сумніву. 
Вищезазначені докази в порядку ст.ст.251, 254 КУпАП в повному обсязі доводять вину ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення за ч.1 ст.130 КУпАП в сенсі ст.62 Конституції України, ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та практики Європейського суду з прав людини.
Доводи ОСОБА_1 , викладені в поданій апеляційній скарзі про те, що в матеріалах справи відсутні докази на підтвердження керування ним автомобілем, що в свою чергу надавало б працівникам поліції право запропонувати йому пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння, не знайшли свого обґрунтованого підтвердження виходячи з наступного. 
Так, судом апеляційної інстанції було ретельно перевірено відеоматеріал доданий до протоколу про адміністративне, а саме, запис з відеореєстратора патрульного автомобіля, згідно якого вбачається, що працівники поліції перебуваючи в с. Новоселівка, Чернігівського району, через декілька секунд як автомобіль «Рено Дастер» проїхав повз їх екіпаж, поїхали за ним, та, за заокругленням проїзної частини дороги, а саме за зупинкою автомобільного транспорту, передуючий їм автомобіль зупинився, після чого, один з працівників поліції відразу підійшов до автомобіля який, вони переслідували. При цьому, з відео вбачається, що з транспортного засобу «Рено Дастер» ніхто не виходив, як з пасажирського сидіння, так і зі сторони водія. 
За для забезпечення повного та об`єктивного з`ясування всіх обставин справи, судом апеляційної інстанції було викликано в судове засідання працівника поліції ОСОБА_2 , який безпосередньо перебував в екіпажі, який переслідував автомобіль «Рено Дастер» під керуванням ОСОБА_1 , та потім склав протокол про адміністративне правопорушення відносно останнього.
Під час надання пояснень в судовому засіданні апеляційного суду свідок ОСОБА_2 повністю підтвердив дані викладені як в протоколі про адміністративне правопорушення, так і прокоментував відеоматеріал, який було відтворено в судовому засіданні. При цьому також підтвердив те, що коли під`їхав екіпаж поліції до переслідуваного автомобіля, з нього ніхто не виходив, на передньому сидінні сидів ОСОБА_1 , а інша особа з`явилася хвилин через 40 після того, як було зупинено ОСОБА_1 , при цьому чоловік прибув на місце зупинки на таксі.   
З вищевикладених пояснень працівника поліції вбачається, що вони повністю узгоджуються  з доказами, наявними в матеріалах справи, та подекуди деталізують досліджений відеоматеріал, а отже, на переконання апеляційного суду, є такими, які слід прийняти до уваги при винесенні рішення. 
При цьому у суду немає сумнівів щодо упередженого ставлення поліцейського Левковича Д.В. відносно особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, оскільки вказані особи не перебувають між собою в будь-яких відносинах, при цьому ОСОБА_2 на той час  виконував свої службові обов`язки.   
Допитаний в судовому засіданні суду апеляційної інстанції свідок   ОСОБА_3 , який за версією ОСОБА_1 під час зупинення автомобіля керував транспортним засобом, повністю підтвердив версію особи, що притягується до адміністративної відповідальності.
Однак, суд апеляційної інстанції не може прийняти до уваги пояснення свідка ОСОБА_3 виходячи з того, що вони в повному обсязі протирічать дослідженим судом доказам по справі, при цьому, свідок та ОСОБА_1 перебувають у трудових відносинах, а саме  свідок є підлеглим особи, що притягується до адміністративної відповідальності, що на ряду з іншими причинами, ставить під сумнів правдивість його пояснень. 
Таким чином, на переконання суду апеляційної інстанції, дослідженими та всебічно перевіреними апеляційним судом доказами  належним чином підтверджується як факт керування ОСОБА_1 транспортним засобом «Рено Дастер» д.н.з. НОМЕР_1 , так і його вина в інкримінованому адміністративному правопорушенні за порушення п. 2.5 ПДР України, за що передбачена відповідальність за ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Твердження, викладене в апеляційній скарзі з приводу відсутності у діях ОСОБА_1 складу інкримінованого йому адміністративного правопорушення та відсутності його вини, є таким, що не знайшло свого підтвердження під час перевірки доказів, які були предметом дослідження як  в суді першої інстанції, так і під час перегляду справи апеляційним судом.

Така позиція правопорушника розцінюється судом апеляційної інстанції як захисна, та направлена на уникнення відповідальності      ОСОБА_1 за вчинене адміністративне правопорушення. 

Порушень закону, що тягнуть скасування постанови суду, як про це йде мова в поданій апеляційній скарзі, при апеляційному розгляді справи не було встановлено.

Адміністративне стягнення ОСОБА_1 накладено судом першої інстанції у відповідності до вимог ст. 33 КУпАП, з врахуванням характеру вчиненого правопорушення, особи порушника, ступеня його вини та в межах санкції ч. 1ст. 130 КУпАП, що є достатнім для виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобіганню вчиненню нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами.

Враховуючи, що при розгляді справи судом першої інстанції не допущено порушень вимог ст. 280 КУпАП, які могли б істотно вплинути на висновки суду про винність особи, що притягується до адміністративної відповідальності у вчиненому правопорушенні, кваліфікацію його дій та необґрунтованість накладеного стягнення, підстав для скасування, або зміни постанови судді не вбачається.  

На підставі викладеного, керуючись статтею 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення, апеляційний суд -  

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 – залишити без задоволення, а постанову Чернігівського районного суду Чернігівської області від 28 жовтня 2021 року про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 130 КУпАП – без змін.
Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно є остаточною і оскарженню не підлягає.   

Суддя	М. М. Оседач