УХВАЛА
20 грудня 2021 року 
м. Київ
справа № 420/1193/21
адміністративне провадження № К/9901/45940/21 
Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду (далі – Суд):
судді-доповідача – Радишевської О.Р.,
суддів –Данилевич Н.А., Уханенка С.А.,
перевіривши касаційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Одеського окружного адміністративного суду від 11 березня 2021 року та постанову П`ятого апеляційного адміністративного суду від 17 листопада 2021 року у справі 420/1193/21 за позовом ОСОБА_1 до військової частини НОМЕР_1 про стягнення заборгованості з грошового забезпечення за 2017-2018 роки у сумі 17817,76 грн,
УСТАНОВИВ:
ОСОБА_1 (далі — ОСОБА_1 , позивачка) звернулася до суду з позовом до військової частини НОМЕР_2 про стягнення заборгованості з грошового забезпечення за 2017-2018 роки у сумі 17817,76 грн.
Рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 11 березня 2021 року, залишеним без змін постановою П`ятого апеляційного адміністративного суду від             17 листопада 2021 року у задоволенні позову відмовлено.
15 грудня 2021 року до Верховного Суду надійшла касаційна скарга ОСОБА_1 на рішення Одеського окружного адміністративного суду від 11 березня  2021 року та постанову П`ятого апеляційного адміністративного суду від                             17 листопада 2021 року у справі 420/1193/21.
За правилами частини першої статті 334 Кодексу адміністративного судочинства України (далі – КАС України) за відсутності підстав для залишення касаційної скарги без руху, повернення касаційної скарги чи відмови у відкритті касаційного провадження суд касаційної інстанції постановляє ухвалу про відкриття касаційного провадження у справі.
Проаналізувавши доводи касаційної скарги та додані до неї матеріали, Суд дійшов висновку про необхідність відмови у відкритті касаційного провадження з таких підстав.
Пункт 8 частини другої статті 129 Конституції України серед основних засад судочинства закріплює забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках на касаційне оскарження судового рішення.
Наведеним конституційним положенням кореспондує стаття 14 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» від 02 червня 2016 року №1402-VIII.
Частиною першою статті 13 КАС України передбачено, що учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках – на касаційне оскарження судового рішення.
Відповідно до частини першої статті 328 КАС України учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в касаційному порядку рішення суду першої інстанції після апеляційного перегляду справи, а також постанову суду апеляційної інстанції повністю або частково у випадках, визначених цим Кодексом.
Аналіз указаних положень дає підстави для висновку, що особи, які беруть участь у справі, у разі, якщо не погоджуються із ухваленими судовими рішеннями після їх перегляду в апеляційному порядку, можуть скористатися правом їх оскарження у касаційному порядку лише у визначених законом випадках.
Водночас пунктом 2 частини п`ятої цієї ж норми процесуального закону обумовлено, що не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у справах незначної складності та інших справах, розглянутих за правилами спрощеного позовного провадження (крім справ, які відповідно до цього Кодексу розглядаються за правилами загального позовного провадження), крім випадків, якщо:
а) касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики;
б) особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до цього Кодексу позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи;
в) справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу;
г) суд першої інстанції відніс справу до категорії справ незначної складності помилково.
Відповідно до пункту 1 частини шостої статті 12 КАС України для цілей цього Кодексу справами незначної складності є, зокрема, справи щодо прийняття громадян на публічну службу, її проходження, звільнення з публічної служби, окрім справ, в яких позивачами є службові особи, які, у розумінні Закону України «Про запобігання корупції», займають відповідальне та особливо відповідальне становище.
Зі змісту рішень судів першої та апеляційної інстанцій убачається, що ОСОБА_1 обіймає посаду механіка відділення приймальних радіо пристроїв приймального радіоцентру інформаційно-телекомунікаційного вузла військової частини НОМЕР_2 .
Отже, позивачка не є службовою особою, яка займає відповідальне та особливо відповідальне становище відповідно до пункту 1 частини шостої статті 12 КАС України, у системному зв`язку з положеннями примітки до статті 51-3 Закону України «Про запобігання корупції» (у редакції, чинній на момент звернення позивача до суду).
За таких обставин і правового регулювання публічно-правовий спір у цій справі відноситься до справ незначної складності.
У касаційній скарзі скаржниця посилається на пункт 3 частини четвертої статті            328 КАС України, вказуючи, що судом апеляційної інстанції при вирішенні цього спору застосовано норми права без урахування чисельних висновків щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладених у постановах Верховного Суду від 10 жовтня 2019 року у справах № 369/10046/18, 522/13736/15, від 28 травня            2021 року у справі № 380/2355/20, від 14 травня 2021 року у справі № 1340/4393/18. 
Також скаржниця, посилаючись на підпункт «а» пункту 2 частини п`ятої статті 328 КАС України, вказує, що справа має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовної практики, оскільки скаржниці невідомі рішення Верховного Суду про нестягнення податку на доходи фізичних осіб та військового збору при виплаті середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні.
Водночас скаржницею не виділено особливо рідкісних, унікальних вимог, що дають підстави вважати, ця справа має значення для уніфікованого розуміння та застосування права для сторін спору.
Отже, з наведеного випливає, що, оскаржуючи судові рішення у справі незначної складності, скаржниця не обґрунтувала випадків, передбачених пунктом 2 частини п`ятої  статті 328 КАС України.
Щодо посилання скаржниці на приписи частин першої та четвертої статті 328 КАС України, то Суд зазначає, що передумовою для перевірки наявності підстав касаційного оскарження рішення суду апеляційної інстанції, встановлених пунктами 1, 2, 3, 4 частини четвертої статті 328 цього Кодексу, у справі незначної складності є наявність обставин, визначених пунктом 2 частини п`ятої статті 328 КАС України.
З огляду на зазначене та враховуючи, що скаржниця, оскаржуючи судові рішення у справі незначної складності не вказала випадків, передбачених пунктом 2 частини п`ятої статті 328 КАС України, підстави перевірки інших доводів касаційної скарги відсутні.
Відповідно до пункту 1 частини першої статті 333 КАС України суд касаційної інстанції відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційну скаргу подано на судове рішення, що не підлягає касаційному оскарженню.
Суд також ураховує позицію, висловлену Європейським судом з прав людини (далі – ЄСПЛ) в ухвалі від 09 жовтня 2018 року, щодо неприйнятності заяви у справі «Азюковська проти України» (заява №26293/18), в якій заявником оскаржувалася відмова суду касаційної інстанції у відкритті касаційного провадження у зв`язку з віднесенням справи до категорії справ незначної складності. Так, ЄСПЛ указав, що застосування критерію малозначності у цій справі було передбачуваним, справа розглянута судами двох інстанцій, які мали повну юрисдикцію, заявниця не продемонструвала наявності інших виключних обставин, які за положеннями кодексу могли вимагати касаційного розгляду справи.
За такого правового регулювання та обставин справи, Суд дійшов висновку, що у відкритті провадження необхідно відмовити.
Керуючись статтями 12, 13, 248, 328, 333, 359 КАС України, Суд
УХВАЛИВ:
Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Одеського окружного адміністративного суду від                     11 березня 2021 року та постанову П`ятого апеляційного адміністративного суду від 17 листопада 2021 року у справі 420/1193/21.
Копію цієї ухвали разом із касаційною скаргою та доданими до неї матеріалами направити особі, яка її подала.
Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання, є остаточною та не може бути оскаржена.
Суддя-доповідач:                                                                                О.Р. Радишевська
Судді:                                                                                                    Н.А. Данилевич
                                                                                                    С.А. Уханенко