ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31 березня 2022 року	Львів	Справа № 566/1131/21 пров. № А/857/2603/22	

Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі колегії суддів:
головуючого судді:                                                  Запотічного І.І.,
суддів:                                                                      Глушка І.В.,Довгої О.І., 
при секретарі судового засідання:                              Пославському Д.Б.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові апеляційну скаргу  Управління патрульної поліції в Житомирській області Департаменту патрульної поліції на рішення Млинівського районного суду Рівненської області від 29 листопада 2021 року  (суддя Лободзінський А.С., ухвалене в смт. Млинів о 16:54) у справі № 566/1131/21 за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Управління патрульної поліції в Житомирській області Департаменту патрульної поліції, командира взводу 2 роти 1 батальйону Управління патрульної поліції в Житомирській області старшого лейтенанта  поліції Карплюка Віталія Васильовича про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення,-  
                                                  ВСТАНОВИВ:
ОСОБА_1 звернувся в суд з адміністративним позовом до командира взводу 2 роти 1 батальйону Управління патрульної поліції в Житомирській області старшого лейтенанта поліції Карплюка Віталія Васильовича, Управління патрульної поліції в Житомирській області Департаменту патрульної поліції, в якому просив скасувати винесену відносно нього постанову серії ЕАО №4719919 від 03.09.2021 року про накладення адміністративного стягнення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, передбаченого ч.1 ст.122 КУпАП, в розмірі 340 грн.
Рішенням Млинівського районного суду Рівненської області від 29 листопада 2021 року  адміністративний позов задоволено. 
Не погоджуючись з даним судовим рішенням, його оскаржив відповідач- Управління патрульної поліції в Житомирській області Департаменту патрульної поліції, подавши апеляційну скаргу до Восьмого апеляційного адміністративного суду, та з наявних у ній підстав, покликаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального  права, на неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, просить скасувати оскаржуване рішення суду  та прийняти нове, яким відмовити в задоволенні позову. 
В обґрунтування  апеляційної скарги зокрема зазначає, що запис відеофіксації вчиненого позивачем адміністративного правопорушення, є належним та допустимим з огляду на вимоги Кодексу адміністративного судочинства України. На відеозаписі з TruCAM II ТС 008459-(який вказано у спірній постанові) зафіксовано, що автомобіль Renault Trafic з номерним знаком НОМЕР_1 під керуванням позивача рухався зі швидкістю 73 км/год в населеному пункті. При цьому, зазначає, що на наданій відповідачем роздруківці з приладу TruCAM II ТС 008459 міститься система географічних координат з кутовими величинами, яка підтверджує, що транспортний засіб рухався в межах населеного пункту, Апелянт зазначає, що висновки суду, що вимірювання швидкості руху здійснювалось працівником поліції без стаціонарного закріплення приладу, а тримаючи приклад у руках, що спричинило виникнення вібрації приладу TRUCAM, що ставить під сумнів зафіксовану швидкість руху автомобіля, апелянт вважає незмістовними, оскільки лазерний вимірювач відноситься саме до ручних вимірювачів та конструктивно створений для утримання в руках під час вимірювань, а саме вимірювання прилад здійснює автоматично.
Сторони будучи належним чином повідомленими про час та місце розгляду справи в судове засідання не з`явились та явки уповноважених представників в судове засідання не забезпечили, що відповідно до ч. 2 ст. 313 КАС України не перешкоджає розгляду справи без їхньої участі. 
Відповідно до ч. 4 ст. 229 КАС України у разі неявки у судове засідання всіх учасників справи або якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється за відсутності учасників справи (у тому числі при розгляді справи в порядку письмового провадження), фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. 
Протокольною ухвалою суду від 31.03.2022 продовжено строк розгляду справи на 15 днів.
Заслухавши суддю-доповідача, обговоривши доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає до задоволення з наступних  підстав.
Як вбачається з матеріалів справи, а саме з постанови серії ЕАО №4719919 від 03.09.2021 року про накладення адміністративного стягнення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, позивача- ОСОБА_2 притягнуто до адміністративної відповідальності по ч.1 ст.122 КУпАП за перевищення більше як на 23 км/год. обмеження швидкості руху в населеному пункті та піддано штрафу в розмірі 340 гривень. 
З матеріалів справи вбачається, що транспортний засіб марки "Рено Трафік" НОМЕР_1 під керуванням ОСОБА_2 рухався зі швидкістю 73 км/год., швидкість виміряна лазерним вимірювачем швидкості TruCAM 20/20 N ТС008459. (а.с. 6) 
Не погоджуючись із вказаною постановою, позивач звернувся в суд з даним позовом.
Суд першої інстанції задовольняючи позов, дійшов висновку, що в діях позивача склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КУпАП, відсутній, оскільки факт порушення ним вимог п. 12.4 ПДР України не підтверджується належними та зібраними у справі доказами, які відповідач мав би дослідити під час прийняття оскаржуваної постанови та відомості про наявність і дослідження яких повинні бути внесені до змісту такої постанови..
Колегія суддів не погоджується з висновками суду першої інстанції, з таких підстав.
Згідно з п. 12.4 Правил дорожнього руху України, у населених пунктах рух транспортних засобів дозволяється із швидкістю не більше 50 км/год.
Вимогами ч. 5 ст. 14 Закону України “Про дорожній рух”, зокрема, передбачено, що учасники дорожнього руху зобов`язані: знати і неухильно дотримувати вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху.
Відповідно до ч. 1 ст.122 КУпАП перевищення встановлених обмежень швидкості руху транспортних засобів більш як на двадцять кілометрів на годину, порушення вимог дорожніх знаків та розмітки проїзної частини доріг, правил перевезення вантажів, буксирування транспортних засобів, зупинки, стоянки, проїзду пішохідних переходів, ненадання переваги у русі пішоходам на нерегульованих пішохідних переходах, а так само порушення встановленої для транспортних засобів заборони рухатися тротуарами чи пішохідними доріжками, - тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі двадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.
Відповідно до ст. 280 КУпАП України орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Статтею 251 КУпАП України передбачено, що доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.
Згідно ч. 1 ст. 72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Згідно ст. 252 КУпАП України орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.
Колегія суддів зазначає, що до матеріалів справи додано диск з відеозаписами та фото фіксацією події, яка описана в постанові про адміністративне правопорушення, які в розумінні ст. 251 КУпАП є належними доказами по справі.
Колегія суддів зазначає, що прилад TruCAM LTI 20/20 (сервісний номер ТС008459) є ручним приладом контролю категорії лазерних вимірювачів швидкості, що підтверджується наданою технічної документацією: сертифікатами відповідності від 23.12.2020 року №UA.TR.001 22 054-20, від 09.01.2019 року №UA.TR.001 22 3-19 сертифікатом перевірки типу від 26.12.2018 року UA.TR.001 241-18, експертними висновками від 24.12.2020 (а.с. 30-35), а тому фіксація швидкості руху в ручному режимі за його допомогою є правомірним.
Отже, TruCAM LTI 20/20 є засобом вимірювальної техніки, який введено в експлуатацію в період його перебування в Державному реєстрі, подальша експлуатація якого не обмежена чинним законодавством, відтак являється доказом в розумінні вище зазначеної    статті 251 КУпАП.
Крім того, згідно вимог п. 2 ч. 1 ст. 40 Закону України “Про Національну поліцію” поліція для забезпечення публічної безпеки і порядку може закріплювати на однострої, у/на службових транспортних засобах, у тому числі без кольорографічних схем, розпізнавальних знаків та написів, монтувати/розміщувати по зовнішньому периметру доріг і будівель фото- і відеотехніку, у тому числі техніку, що працює в автоматичному режимі, технічні засоби з виявлення та/або фіксації правопорушень, радіаційних, хімічних, біологічних та ядерних загроз, а також використовувати інформацію, отриману з фото- і відеотехніки, що перебуває в чужому володінні, з метою забезпечення дотримання правил дорожнього руху.
Отже, безпідставними є твердження суду першої інстанції про те, що основний доказ, за допомогою якого визначалася швидкість руху автомобіля позивача не є допустимим, достовірним та достатнім доказом, оскільки на момент визначення швидкості TruCAM знаходився в руках поліцейського, оскільки наведена норма не зобов`язує такий стаціонарно монтувати, а допускає альтернативу (за бажанням та технічною можливістю).
Суд апеляційної інстанції звертає увагу, що із наявного у матеріалах справи відеозапису та фото правопорушення, підтверджується факт вчинення ОСОБА_3 порушення вимог ПДР України, оскільки даний відеозапис та фото містять інформацію про обставини події та підтверджує скоєння позивачем адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КУпАП, а також проведення поліцейським розгляду адміністративної справи у відповідності до вимог законодавства.
Відтак, колегія суддів зазначає, що в діях ОСОБА_3 наявний склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КУпАП, оскільки позивач керуючи транспортним засобом рухалася у населеному пункті з перевищенням встановлених обмежень швидкості руху транспортних засобів більш як на двадцять кілометрів на годину.
Отже, враховуючи вищезазначене, колегія суддів вважає, відповідач діяв відповідно до вимог    Кодексу України про адміністративні правопорушення, адміністративне стягнення відповідачем призначено відповідно до норм цього    Кодексу, в межах санкції ч. 1 ст.    122 КУпАП, та в межах наданих йому повноважень під час виконання службових обов`язків, з підстав чого не підлягають задоволенню вимоги позивача про скасування постанови серії ЕАО №4719919 від 03.09.2021 року про накладення адміністративного стягнення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, передбаченого ч.1 ст.122 КУпАП, в розмірі 340 грн.
З огляду на вищевикладене, доводи апеляційної скарги є суттєвими і складають підстави для висновку про порушення судом першої інстанції норм матеріального права, що призвело до неправильного вирішення справи, невідповідність висновків суду обставинам справи, через що рішення суду підлягає скасуванню з прийняттям постанови про відмову в задоволенні позовних вимог. 
Керуючись ст.ст. 272,286,308,315,316,321,322,325,328,329 КАС України, суд, -
                                                             ПОСТАНОВИВ:
Апеляційну скаргу Управління патрульної поліції в Житомирській області Департаменту патрульної поліції задовольнити.
Рішення   Млинівського районного суду Рівненської області від 29 листопада 2021 року у справі № 566/1131/21 скасувати та прийняти нове яким в задоволенні позову відмовити.
Постанова набирає законної сили з дати проголошення та касаційному оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя	 	І. І. Запотічний 	
судді	 	І. В. Глушко 	
 	 	О. І. Довга  	
Повне судове рішення складено 06.04.2022