ПЕРШИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ 
22 лютого 2022 року           справа №360/7844/21 

приміщення суду за адресою: 84301, м. Краматорськ вул. Марата, 15

Перший апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: головуючого судді: Гаврищук Т.Г., суддів: Блохіна А.А., Сіваченка І.В., розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Луганського окружного адміністративного суду від 21 грудня 2021 р. у справі № 360/7844/21 (головуючий І інстанції Смішлива Т.В., повне судове рішення складено 21.12.2021 року у м.Сєвєродонецьк Луганської області) за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Луганській області про зобов`язання вчинити певні дії,- 

                                                      УСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Луганській області (далі - відповідач), в якому з урахуванням уточнених позовних вимог просив:
- визнати дії Головного управління Пенсійного фонду України в Луганській області, щодо не врахування до пільгового стажу за списком № 1 наступні періоди: на ШУ Луганське Луганськвугілля з 28.09.1992 по 04.10.1997 та з 03.11.1997 по 01.01.1998, період з 01.06.2014 по 21.07.2014 та січень 2015 року згідно трудової книжки;
- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Луганській області зробити перерахунок пенсії ОСОБА_1 з урахуванням наступних періодів: 28.09.1992 по 04.10.1997 та з 03.11.1997 по 01.01.1998, період з 01.06.2014 по 21.07.2014 та січень 2015 року робота гірником по ремонту гірничих виработок на шахті «Луганська» ДХК «Луганськвугілля» та статті 8 Закону України «Про підвищення престижності шахтарської праці» з 07.10.2021 (а.с. 28-30).
Ухвалою Луганського окружного адміністративного суду від 09 грудня 2021 року позов залишено без руху, запропоновано позивачу протягом семи днів з моменту отримання ухвали суду усунути недоліки позовної заяви шляхом надання суду: уточненої позовної заяви, оформленої з дотриманням вимог, встановлених статтями 160, 161 КАС України, та її копії для вручення відповідачу у разі подання в паперовому вигляді, оригіналу документа про сплату судового збору в розмірі 908,00 грн. (а.с. 25-26).
Ухвалою Луганського окружного адміністративного суду від 21 грудня 2021 року у задоволенні клопотання про відстрочення сплати судового збору відмовлено. Позовну заяву ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Луганській області про зобов`язання вчинити певні дії повернуто позивачу, з підстав визначених пунктом 1 частини 4 статті 169 Кодексу адміністративного судочинства України (а.с. 50-51).
Не погодившись із вищевказаною ухвалою, позивач подав апеляційну скаргу, в якій просить суд скасувати ухвалу суду першої інстанції, а справу направити для продовження розгляду до суду першої інстанції.
В обґрунтування апеляційної скарги зазначив що позовні вимоги направлені на захист соціальних прав позивача, відтак надмірний формалізм суду є порушенням прав позивача, зокрема, на доступ до правосуддя.
Представники сторін в судове засідання не з`явились, про дату, час а місце розгляду справи повідомлялись судом належним чином.
Відповідно до ч. 1 ст. 308 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги.
Суд апеляційної інстанції, заслухав доповідь судді-доповідача, перевірив матеріали справи і обговорив доводи апеляційної скарги, перевірив юридичну оцінку обставин справи та повноту їх встановлення, дослідив правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, вважає за необхідне вимоги, викладені в апеляційній скарзі задовольнити, а ухвалу суду першої інстанції – скасувати, з наступних підстав.
Відповідно до ч. 1 ст. 169 Кодексу адміністративного судочинства України суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, встановлених статтями 160, 161 цього Кодексу, протягом п`яти днів з дня подання позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху.
Як вже зазначалось, ухвалою суду від 09 грудня 2021 року позов залишено без руху, запропоновано позивачу протягом семи днів з моменту отримання ухвали суду усунути недоліки позовної заяви шляхом надання суду: уточненої позовної заяви, оформленої з дотриманням вимог, встановлених статтями 160, 161 КАС України, та її копії для вручення відповідачу у разі подання в паперовому вигляді, оригіналу документа про сплату судового збору в розмірі 908,00 грн.
13 грудня 2021 року на виконання ухвали суду від 09 грудня 2021 позивачем надано уточнену позовну заяву, в якій заявлено клопотання про відстрочення сплати судового збору. В обґрунтування зазначено, що позивач оформив пенсію з 07.10.2021 року та йому сплачено тільки одна пенсія, що підтверджується довідкою з порталу ПФУ та довідкою про доходи. Щодо сплати судового збору, суд підійшов формально до клопотання позивача про відстрочення судового збору, оскільки позовні вимоги направлені на захист прав позивача на отримання пенсійних виплат. Майновий стан позивача не дозволяє сплатити судовий збір (а.с. 29-30).
Ухвалою Луганського окружного адміністративного суду від 14 грудня 2021 року у задоволенні клопотання про відстрочення сплати судового збору відмовлено; позовну заяву ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Луганській області про зобов`язання вчинити певні дії залишено без руху; запропоновано позивачу протягом трьох днів з моменту отримання ухвали суду усунути недоліки позовної заяви шляхом надання суду: уточненої позовної заяви, оформленої з дотриманням вимог, встановлених статтями 160, 161 КАС України, та її копії для вручення відповідачу у разі подання в паперовому вигляді, оригіналу документа про сплату судового збору в розмірі 908,00 грн. (а.с. 41-43).
На виконання ухвали суду від 14.12.2021 позивачем надано заяву про уточнення позовних вимог, в якій позивач просить суд:
- визнати неправомірною бездіяльність Головного управління Пенсійного фонду України в Луганській області щодо перерахунку розміру пенсії ОСОБА_1 з урахуванням ст. 8 Закону України "Про підвищення престижності шахтарської праці" з 07.10.2021;
- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Луганській області переглянути розмір пенсії ОСОБА_1 з урахуванням ст. 8 Закону України "Про підвищення престижності шахтарської праці" з 07.10.2021;
- судовий збір стягнути з відповідача.
Крім того, позивачем надано клопотання про відстрочення сплати судового збору у зв`язку з майновим станом (а.с. 45-49).
Надаючи правову оцінку встановленим обставинам справи та фактам, суд апеляційної інстанції зазначає наступне.
Статтею 55 Конституції України встановлено, що права і свободи людини і громадянина захищаються судом.
Кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб.
Частиною 1 статті 5 КАС України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси.
Згідно з частиною 1 статті 2 КАС України, завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.
За частиною 3 статті 161 Кодексу адміністративного судочинства України, до позовної заяви додається документ про сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі або документи, які підтверджують підстави звільнення від сплати судового збору відповідно до закону.
Відповідно до ч.1 та 2 статті 169 Кодексу адміністративного судочинства України, суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, встановлених статтями 160, 161 цього Кодексу, протягом п`яти днів з дня подання позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху.
В ухвалі про залишення позовної заяви без руху зазначаються недоліки позовної заяви, спосіб і строк їх усунення, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху. Якщо ухвала про залишення позовної заяви без руху постановляється з підстави несплати судового збору у встановленому законом розмірі, суд в такій ухвалі повинен зазначити точну суму судового збору, яку необхідно сплатити (доплатити).
Згідно п. 1 ч. 4, ч. 5 ст. 169 Кодексу адміністративного судочинства України, позовна заява повертається позивачеві, якщо позивач не усунув недоліки позовної заяви, яку залишено без руху, у встановлений судом строк.
Суддя повертає позовну заяву і додані до неї документи без розгляду не пізніше п`яти днів з дня її надходження або з дня закінчення строку на усунення недоліків.
За вимогами ч. 6 статті 169 Кодексу адміністративного судочинства України, про повернення позовної заяви суд постановляє ухвалу. Копія ухвали про залишення позовної заяви без руху або про повернення позовної заяви надсилається особі, яка подала позовну заяву, не пізніше наступного дня після її постановлення. Копія позовної заяви залишається в суді.
З аналізу наведених норм вбачається, що підстави для залишення позовної заяви без руху встановлені саме статтею 160, 161 Кодексу адміністративного судочинства України, перелік яких є вичерпним. Також, ухвала про залишення без руху має містити не лише виявлені недоліки, але й спосіб їх усунення. Невиконання належним чином вмотивованої ухвали у спосіб визначений судом тягне за собою наслідок у вигляді повернення такої скарги. Суд постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху протягом п`яти днів з дня подання позовної заяви та направляє її не пізніше наступного дня після її постановлення.
Приймаючи спірну ухвалу, суд першої інстанції виходив з того, що позивачем не надано доказів скрутного матеріального стану, а надана довідка про доходи, відповідно до якої розмір щомісячної пенсії позивача за листопад 2021 року становить 7945,83 грн. на думку суду, дозволяє йому сплатити судовий збір за звернення до суду з цією позовною заявою.
Щодо вимоги про сплату судового збору, суд апеляційної інстанції зазначає наступне.
Частиною третьою статті 3 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що провадження в адміністративних справах здійснюється відповідно до закону, чинного на час вчинення окремої процесуальної дії, розгляду і вирішення справи.
Відповідно до статті 129 Конституції України однією з основних засад судочинства є забезпечення апеляційного оскарження рішення суду, а відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод таке конституційне право повинно бути забезпечено судовими процедурами, які повинні бути справедливими.
Відповідно до ч. 1 ст. 133 Кодексу адміністративного судочинства України суд, враховуючи майновий стан сторони, може своєю ухвалою зменшити розмір належних до оплати судових витрат чи звільнити від їх оплати повністю або частково, чи відстрочити або розстрочити сплату судових витрат на визначений строк.
Положеннями пп. 1, 3 ч. 1 ст.8 Закону України «Про судовий збір» від 08.07.2011 року №3674-VІ визначено, що, враховуючи майновий стан сторони, суд може своєю ухвалою за її клопотанням відстрочити або розстрочити сплату судового збору на певний строк, але не довше ніж до ухвалення судового рішення у справі за умови, якщо, зокрема: розмір судового збору перевищує 5 відсотків розміру річного доходу позивача - фізичної особи за попередній календарний рік; предметом позову є захист соціальних, трудових, сімейних, житлових прав, відшкодування шкоди здоров`ю.
Отже, законодавством чітко регламентовано право суду на звільнення сторони від сплати судового збору, зменшення його розміру, розстрочення або відстрочення його сплати, а єдиною підставою для відстрочення, розстрочення або звільнення сторони від сплати судового збору є врахування судом майнового стану сторони.
Майновий стан сторони (належні стороні майнові права та обов`язки) має визначатися судом у світлі конкретних обставин певної справи, включаючи спроможність заявника сплатити. Отже, визначення майнового стану сторони є оціночним та залежить від доказів, якими обґрунтовується рівень майнового стану сторони.
Особа, яка заявляє відповідне клопотання, повинна навести доводи і подати належні і допустимі, у розумінні ст. ст. 73, 74 Кодексу адміністративного судочинства України, докази на підтвердження того, що її майновий стан перешкоджав (перешкоджає) сплаті судового збору у встановленому законодавством порядку і розмірі
Таким чином, для застосування судом положень ч. 1 ст. 133 Кодексу адміністративного судочинства України повинні бути відповідні правові підстави, в іншому ж випадку, як зазначено в рішенні Європейського суду з прав людини від 19 червня 2001 року у справі "Креуз проти Польщі", вимога сплатити судовий збір не обмежує право заявників на доступ до правосуддя.
Як встановлено матеріалами справи, 05 грудня 2021 року позивач звертаючись до суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Луганській області заявляв клопотання про відстрочення сплати судового збору, зазначивши про відсутність доходу та додавши відомості з державного реєстру фізичних осіб – платників податків про суми виплачених доходів та утриманих податків від 05.12.2021 року за період 1 квартал 2018 року по 4 квартал 2020 року.
Звертаючись з заявами про уточнення позовних вимог від 13.12.2021 року та 20.12.2021 року позивач також заявляв клопотання про відстрочення сплати судового збору додаючи довідку про доходи Управління ПФУ в м.Сєвєродонецьку Луганської області, відповідно до якої розмір пенсії за листопад 2021 рік складає 7945,83 грн.
Дійсно, відповідно до відомостей з державного реєстру фізичних осіб – платників податків про суми виплачених доходів та утриманих податків за період 1 квартал 2018 року по 4 квартал 2020 року у ОСОБА_1 відсутній дохід. Відповідно до довідки про доходи Управління ПФУ в м. Сєвєродонецьку Луганської області сума пенсії за період з 01.01.2018р. по 30.11.2021р. складає 7945,83 грн., що дійсне є надмірним тягарем для сплати судового збору у розмірі 908,00 грн.
Відтак, доводи заявника щодо необхідності відстрочення сплати судового збору та неспроможності сплатити судовий збір підтверджуються належними і допустимими, у розумінні ст.ст. 73, 74 Кодексу адміністративного судочинства України доказами, а отже, є достатніми і необхідними підставами для відстрочення сплати судового збору, у відповідності до ч. 1 ст. 133 Кодексу адміністративного судочинства України.
Європейський Суд неодноразово, а зокрема у справі «Георгел і Георгета Стоїческу проти Румунії», наголошував на тому, що судовий збір має бути «розумним», тобто таким, що, з урахуванням фінансового положення заявника, може бути ним сплачений. Адже невиправдано великий їх розмір, який не враховує фінансове положення заявників, а розраховується на основі певного відсотка від суми, що є предметом розгляду справи, може бути розцінений як такий, що непропорційно обмежує право на доступ до правосуддя.
Також Європейський Суд неодноразово вказував на необхідність дотримання з однієї сторони балансу між інтересом держави у стягненні судового збору за розгляд справи, та з іншої - правом заявника на доступ до правосуддя, зокрема, правом представити свою позицію по суті та захистити інтереси в суді. Для того, щоб гарантувати такий справедливий баланс, та, власне, зберегти безперебійне функціонування судової системи, суди мають можливість звільнити від судового збору тих заявників, які можуть довести свою погану фінансову ситуацію.
Отже, при оцінюванні розміру судового збору слід обов`язково враховувати питання фінансової спроможності заявника його сплатити, а також обставини конкретної справи та стадію провадження.
Кодекс адміністративного судочинства України, а так само і Закон України «Про судовий збір» передбачають можливість звільнення від сплати судового збору, зменшення, відстрочення або розстрочення сплати судового збору в залежності від майнового стану особи. Тобто, визначено єдиний критерій для застосування таких пільг при сплаті судового збору - майновий стан особи.
У справі «ФК Мретебі проти Грузії» Європейський суду з прав людини розглядав питання законності відмови Верховного Суду Грузії від звільнення від сплати судового збору заявника (футбольного клубу), та відмітив, що Верховний Суд неналежним чином дослідив аргументи заявника, не вказав, чи достатньо наданих йому доказів на підтвердження фінансової неможливості сплатити судовий збір та не витребував доказів, яких, на його думку, не вистачало. Верховний Суд просто зазначив, що ніяких підстав для надання звільнення від судового збору не існувало.
У цій справі Суд назвав відмову Верховного Суду звільнити заявника від сплати судового збору, без відповідного обґрунтування, «безпідставним» обмеженням права останнього на доступ до правосуддя та зазначив, що, на його переконання, відмова у звільненні була зумовлена виключно бажанням Верховного Суду поповнити державний бюджет.
Отже, з урахуванням значного збільшення ставок судового збору, питання перевірки реальної спроможності заявників сплатити судовий збір набуває особливої актуальності та має детально перевірятися судами у випадку, якщо заявники ставлять питання про звільнення, зменшення та/чи розстрочення/відстрочення сплати судового збору.
Виходячи з вищенаведеного рішення ЄСПЛ, при розгляді таких справ національним судам слід належним чином обґрунтовувати свої рішення про задоволення чи відмову у розстроченні/відстроченні/зменшенні чи взагалі звільненні від сплати судового збору. При цьому простого зазначення «не надано доказів на підтвердження майнового стану» недостатньо.
Враховуючи вищевикладене, суд апеляційної інстанції дійшов до висновку, що, повертаючи адміністративний позов з підстав несплати позивачем судового збору, суд першої інстанції дійшов помилкового висновку щодо відсутності підстав про відстрочення сплати судового збору.
Згідно статті 8 Конституції України, звернення до суду для захисту конституційних прав і свобод людини і громадянина безпосередньо на підставі Конституції України гарантується.
Стаття 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція) гарантує право на справедливий і публічний розгляд справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, при визначенні цивільних прав і обов`язків особи чи при розгляді будь-якого кримінального обвинувачення, що пред`являється особі.
У справі v. France Європейський суд з прав людини зазначив, що «стаття 6 § 1 Конвенції містить гарантії справедливого судочинства, одним з аспектів яких є доступ до суду. Рівень доступу, наданий національним законодавством, має бути достатнім для забезпечення права особи на суд з огляду на принцип верховенства права в демократичному суспільстві. Для того, щоб доступ був ефективним, особа повинна мати чітку практичну можливість оскаржити дії, які становлять втручання у її права».
Таким чином, суд першої інстанції дійшов передчасного висновку щодо наявності підстав для повернення позовної заяви.
Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 320 Кодексу адміністративного судочинства України підставами для скасування ухвали суду, яка перешкоджає подальшому провадженню у справі і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції є неправильне застосування норм матеріального права чи порушення норм процесуального права, які призвели до неправильного вирішення питання.
На підставі викладеного, колегія суддів дійшла висновку, що ухвала суду першої інстанції прийнята з порушенням норм процесуального права та неповним з`ясуванням обставин, що мають значення для справи, а отже підлягає скасуванню, з направленням справи до суду першої інстанції для продовження розгляду.
Керуючись ст. ст. 308, 311, 320, 328, 329 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

                                                      ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Луганського окружного адміністративного суду від 21 грудня 2021 р. у справі № 360/7844/21 - задовольнити.
Ухвалу Луганського окружного адміністративного суду від 21 грудня 2021 р. у справі № 360/7844/21 - скасувати, а справу направити до Луганського окружного адміністративного суду для продовження розгляду.
Повне судове рішення – 22 лютого 2022 року.
Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення в порядку, передбаченому статтею 328 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий суддя:                                                                                             Т.Г. Гаврищук

Судді:                                                                                                                   А.А. Блохін

                                                                                                                             І.В. Сіваченко