Ухвала
11 лютого 2022 року
м. Київ
 
справа № 755/8024/20
провадження № 61-2066ск22 
Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду: Русинчука М. М. (суддя-доповідач), Антоненко Н. О., Дундар І. О., вирішуючи питання про відкриття касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Дніпровського районного суду міста Києва від 09 лютого 2021 року та постанову Київського апеляційного суду від 02 вересня 2021 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Київської міської ради, комунального підприємства «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Дніпровського району міста Києва» про захист прав споживачів та зобов`язання вчинити дії,
ВСТАНОВИВ:
У червні 2020 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Київської міської ради, комунального підприємства «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Дніпровського району міста Києва» (далі - КП «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Дніпровського району міста Києва») про захист прав споживачів, у якому просив, а саме:
- встановити факт неналежного надання послуг КП «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Дніпровського району міста Києва» мешканцям будинку по АДРЕСА_1 ;
визнати нарахування за послугу з утримання будинків і споруд та прибудинкової території по квартирі АДРЕСА_2 без фактичного надання послуг - незаконними;
визнати протиправним факт заварювання та заборону користування сміттєпроводом в будинку по АДРЕСА_1 , як неподільною власністю співвласників багатоквартирного будинку;
визнати незаконним факт заварювання та заборони сміттєпроводом в будинку по АДРЕСА_1 без згоди співвласників спільного неподільного майна;
зобов`язати відповідача вжити заходів для відновлення працездатності спільного майна мешканців шляхом відновлення права мешканців користування сміттєпроводом в будинку по АДРЕСА_1 та розварювання (відкриття та відновлення) роботи сміттєпроводу в будинку;
встановити факт, що системи пожежогасіння та димовидалення в будинку по АДРЕСА_1 , за обслуговування якої виставляється плата мешканцям щомісяця, не працює, а припис ДСНС від 17 грудня 2019 року № 565 щодо усунення порушень вимог законодавства у сфері техногенної та пожежної безпеки КП «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Дніпровського району місті Києва» не виконується;
зобов`язати КП «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Дніпровського району місті Києва» зробити мешканцям будинку по АДРЕСА_1 перерахунок за ненадані послуги, провести коригування нарахувань, повернути вкрадені кошти через систему пільг і субсидій до бюджету міста/країни;
зобов`язати Київську міську раду та КП «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Дніпровського району міста Києва» відновити проектну та землевпорядну документацію на будинок по АДРЕСА_1 , як необхідну складову при формуванні тарифу, для відновлення обладнання пожежогасіння та димовидалення, а також як необхідний обов`язок при можливій передачі для подальшого переходу мешканцям будинку на самоуправління.
Рішенням Дніпровського районного суду міста Києва від 09 лютого 2021 року, залишеним без змін постановою Київського апеляційного суду від 02 вересня             2021 року, у задоволенні позову ОСОБА_1 відмовлено.
У лютому 2022 року ОСОБА_1 подав до Верховного Суду касаційну скаргу на рішення Дніпровського районного суду міста Києва від 09 лютого 2021 року та постанову Київського апеляційного суду від 02 вересня 2021 року, у якій просить скасувати рішення судів попередніх інстанцій, направити справу на новий розгляд до суду першої інстанції, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права.
У відкритті касаційного провадження слід відмовити з таких мотивів.
Європейський суд з прав людини зауважує, що спосіб, у який стаття 6 Конвенції застосовується до апеляційних та касаційних судів, має залежати від особливостей процесуального характеру, а також до уваги мають бути взяті норми внутрішнього законодавства та роль касаційних судів у них. Вимоги до прийнятності апеляції з питань права мають бути більш жорсткими ніж для звичайної апеляційної скарги. З урахуванням особливого характеру ролі Верховного Суду як касаційного суду, процедура, яка застосовується у Верховному Суді, може бути більш формальною (LEVAGES PRESTATIONS SERVICES v. FRANCE, № 21920/93, § 45, ЄСПЛ, від 23 жовтня 1996 року; BRUALLA GOMEZ DE LA TORRE v. SPAIN, № 26737/95, § 37, 38, ЄСПЛ, від 19  грудня 1997 року).
Однією з основних засад судочинства є забезпечення права на касаційне оскарження судового рішення у випадках, встановлених законом (пункт 8 частини другої статті 129 Конституції України, пункт 9 частини третьої статті 2 ЦПК України).
Згідно з пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у малозначних справах та у справах з ціною позову, що не перевищує двохсот п`ятдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім випадків, якщо: касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики; особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до цього Кодексу позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи; справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу; суд першої інстанції відніс справу до категорії малозначних помилково.
Відповідно до пункту 2 частини шостої статті 19 ЦПК України для цілей цього Кодексу малозначними справами є справи незначної складності, визнані судом малозначними, крім справ, які підлягають розгляду лише за правилами загального позовного провадження, та справ, ціна позову в яких перевищує двісті п`ятдесят розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.
Предметом касаційного оскарження є судові рішення, ухвалені у справі про захист прав споживачів та зобов`язання вчинити дії.
Отже, зазначена справа є справою незначної складності, не є справою, яка підлягає розгляду лише за правилами загального позовного провадження, та справою, ціна позову в яких перевищує двісті п`ятдесят розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.
Європейський суд з прав людини зауважує, що національні суди мають вибирати способи такого тлумачення, які зазвичай можуть включати акти законодавства, відповідну практику, наукові дослідження тощо (VOLOVIK v. UKRAINE, № 15123/03, § 45, ЄСПЛ, 06 грудня 2007 року).
Тлумачення статті 19 ЦПК України свідчить, що малозначна справа є такою в силу своїх властивостей, незалежно від того чи визнавав її такою суд першої чи апеляційної інстанції. Оскільки частина шоста статті 19 ЦПК України розміщена в розділі 1 Загальних положень ЦПК України, то вона поширюються й на стадію касаційного провадження.
З урахуванням предмету позову, характеру правовідносин, складності справи, Верховний Суд вважає за можливе визнати цю справу малозначною.
ОСОБА_1 у касаційній скарзі вказує, що касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики та зазначена справа має виняткове значення для позивача і всіх мешканців будинку, які проживають у ньому з непрацюючою протипожежною системою гасіння, непрацюючою протипожежною автоматикою і димовидалення, що становить загрозу втрати свого життя та близьких від можливої пожежі.
Наведене обґрунтування того, щокасаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики та зазначена справа має виняткове значення для позивача не можна визнати належним. Посилання у касаційній скарзі на неправильне застосування норм матеріального права та порушення норм процесуального права із зазначенням підстав касаційного оскарження є виконанням вимог статей 389, 392 ЦПК України щодо оформлення касаційної скарги, і не свідчить, що касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики або має виняткове значення для позивача.
Відповідно до вимог пункту 1 частини другої статті 394 ЦПК України суд відмовляє                             у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційну скаргу подано на судове рішення, що не підлягає касаційному оскарженню.
Керуючись статтями 19, 260, 389, 394 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду,
УХВАЛИВ:
Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою  ОСОБА_1 на рішення Дніпровського районного суду міста Києва від 09 лютого 2021 року та постанову Київського апеляційного суду від 02 вересня 2021 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Київської міської ради, комунального підприємства «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Дніпровського району міста Києва» про захист прав споживачів.
Копію ухвали, разом з доданими до скарги матеріалами направити особі, яка подавала касаційну скаргу. 
Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.
Судді                                                                                                                       М. М. Русинчук
                                                                                                                                  Н. О. Антоненко
І. О. Дундар