ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ДОДАТКОВА ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 грудня 2021 року	                        Львів	Справа № 140/3820/21 пров. № А/857/16575/21 	
  
Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі колегії суддів:
головуючого судді Судової-Хомюк Н.М.,
суддів Носа С.П., Сеника Р.П., 
позивач: не з`явився,  
представник відповідача: не з`явився

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові заяву ОСОБА_1 про ухвалення додаткового судового рішення у справі за апеляційною скаргою Виконавчого комітету Нововолинської міської ради Волинської області на рішення Волинського окружного адміністративного суду від 14 липня 2021 року у справі № 140/3820/21 за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Виконавчого комітету Нововолинської міської ради Волинської області, Нововолинського міського голови Карпуса Бориса Сергійовича про визнання протиправним та скасування розпорядження, зобов`язання  вчинити дії,
                                                  В С Т А Н О В И В:

У провадженні Восьмого апеляційного адміністративного суду перебувала справа за апеляційною скаргою Виконавчого комітету Нововолинської міської ради Волинської області на рішення Волинського окружного адміністративного суду від 14 липня 2021 року у справі № 140/3820/21.
23.11.2021 за результатами апеляційного розгляду справи апеляційну скаргу залишено без задоволення, а рішення суду першої інстанції – без змін.
29.11.2021 позивачем до суду подано клопотання про ухвалення додаткового рішення щодо стягнення витрат на професійну правничу допомогу в суді апеляційної інстанції. Позивач просить стягнути з відповідача на її користь витрати на правову допомогу адвоката у розмірі 5000 грн..
Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу справи між суддями від 29 листопада 2021 року для розгляду справи № 140/3820/21 (апеляційне провадження №  А/857/16575/21) за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Виконавчий комітет Нововолинської міської ради Волинської області про визнання протиправним та скасування розпорядження, зобов`язання вчинити дії визначено наступний склад суду  Судова-Хомюк Н. М., Сеник Р. П., Хобор Р. Б..
Розгляд заяви призначено в судове засідання на 21.12.2021 о 11 год. 00 хв. про що повідомлено осіб, які беруть участь у справі.
Враховуючи неможливість одним із визначених АСДС суддів-членів колегії взяти участь у розгляді судової справи 21.12.2021, на підставі п. 6.3 Засад використання автоматизованої системи документообігу у Восьмому апеляційному адміністративному суді, затверджених рішенням зборів суддів Восьмого апеляційного адміністративного суду від 12 жовтня 2018 року № 2/3, призначено повторний автоматизований розподіл справи №140/3820/21 (апеляційне провадження №А/857/16575/21) з метою заміни відсутнього судді-члена колегії Хобор Р.Б..
Відповідно до протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 21.12.2021 визначено новий склад суду, а саме: Судова-Хомюк Н.М., Нос С.П., Сеник Р.Б..
Особи, які беруть участь у справі, в судове засідання не з`явилися, хоча були належним чином повідомлені про дату, час і місце розгляду справи, а тому колегія суддів, відповідно до ч.4 ст.229 КАС України, вважає за можливе провести розгляд справи без здійснення фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу.
Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та подану заяву, колегія суддів дійшла висновку про наявність підстав для часткового задоволення заяви про розподіл судових витрат на професійну правничу допомогу з огляду на таке.
Загальне правило розподілу судових витрат полягає в тому, що стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати.
Частина 1 ст. 132 КАС України передбачає, що судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.
Згідно п. 1 ч. 3 ст. 132 КАС України встановлено, що до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.
Компенсація витрат на професійну правничу допомогу здійснюється в порядку, передбаченому статтею 134 Кодексу адміністративного судочинства України.
Пунктами 4, 6 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» договір про надання правової допомоги - це домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору; інші види правової допомоги - це види адвокатської діяльності з надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правового супроводу діяльності клієнта, складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру, спрямованих на забезпечення реалізації прав, свобод і законних інтересів клієнта, недопущення їх порушень, а також на сприяння їх відновленню в разі порушення.
Статтею 19 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» визначено, зокрема, такі види адвокатської діяльності як надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правовий супровід діяльності юридичних і фізичних осіб, органів державної влади, органів місцевого самоврядування, держави; складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру; представництво інтересів фізичних і юридичних осіб у судах під час здійснення цивільного, господарського, адміністративного та конституційного судочинства, а також в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами.
Так, відповідно до ч. 1, 2 ст. 134 КАС України, витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.
За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами, за винятком витрат суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката.
При цьому даною статтею передбачено цілі розподілу, визначення розміру та розмір судових витрат.
Зокрема, згідно ч. 3 ст. 134 КАС України, для цілей розподілу судових витрат:
1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;
2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.
Відповідно до ч. 4, 5. 7 ст. 134 КАС України, встановлено, що для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.
Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із:
1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг);
2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг);
3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт;
4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.
У разі недотримання вимог ч. 5 цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами (ч. 6 ст. 134 КАС України).
Обов`язок доведення не співмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами (ч. 7 ст. 134 КАС України).
Згідно ч. 1 ст. 139 КАС України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.
Відповідно до ч. 7 ст. 139 КАС України, розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).
Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.
За відсутності відповідної заяви або неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.
За змістом ч. 9 ст. 139 КАС України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, тощо; дії сторони щодо досудового вирішення спору (у випадках, коли відповідно до закону досудове вирішення спору є обов`язковим) та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялись.
Колегія суддів зазначає, що при визначенні суми компенсації витрат, понесених на професійну правничу допомогу, необхідно досліджувати на підставі належних та допустимих доказів, обсяг фактично наданих адвокатом послуг і виконаних робіт, кількість витраченого часу, розмір гонорару, співмірність послуг категоріям складності справи, витраченому адвокатом часу, об`єму наданих послуг, ціні позову та (або) значенню справи.
Як зазначалось вище, заявник просить стягнути з відповідача витрати на правничу допомогу в розмірі 5000 грн. за надання правничої допомоги в суді апеляційної інстанції.
Як слідує з матеріалів справи на підтвердження витрат на професійну правничу допомогу понесених при розгляді справи в апеляційному суді, позивачем надано:
Копію договору про надання послуг у сфері права №1/04-10/2021 від 04.10.2021;
Копію квитанції №1 від 08.10.2021 на суму 5000 грн. за надання правової (правничої) допомоги згідно Договору;
Акт прийому – передачі послуг за Договором б/н від 24.11.2021 із додатком опису виконаних робіт адвокатом Сафулько С.Ф. у справі № 140/3820/21.
Згідно опису виконаних робіт адвокатом надано послуги, а саме: ознайомлення з апеляційною скаргою виконавчого комітету Нововолинської міської ради, доданих до неї документів та клопотань – 4 год; підготовка відзиву на апеляційну скаргу – 8 год.; підготовка заперечення на клопотання виконавчого комітету Нововолинської міської ради про відмову від визнання обставин – 3 год.; доїзд  11.11.2021 до Львова з Луцька та участь у судовому засіданні у Восьмому апеляційному адміністративному суді – 7 год.; доїзд 23.11.2021 до Львова з Луцька та участь у судовому засіданні у Восьмому апеляційному адміністративному суді – 7 год.; підготовка заява про винесення додаткового судового рішення разом з описом виконаних робіт – 1 год.. Разом 30 годин.
Разом з цим на переконання апеляційного суду, розрахунок вартості правничої допомоги є очевидно завищений, не розумний і не відповідає критерію співмірності, оскільки визначений без урахування вимог законодавства та усіх істотних обставин. 
Більше того, в підтвердження здійсненної правової допомоги також необхідно долучати й розрахунок погодинної вартості правової допомоги, наданої у справі, який має бути передбачений договором про надання правової допомоги, та може міститися у акті приймання-передачі послуг за договором.
Розрахунок платної правової допомоги повинен відображати вартість години за певний вид послуги та час витрачений на: складання позовної заяви, надання консультацій, участь у судових засіданнях; вчинення окремих процесуальних дій поза судовим засіданням тощо.
У матеріалах справи відсутній розрахунок/вартість кожної наданої послуги відповідно до затраченого часу, що в свою чергу не дає можливості в повній мірі встановити вартість наданих послуг.
Окрім того, до витрат на правову допомогу позивачем включено доїзд 11.11.2021 та 23.11.2021 до Львова з Луцька та участь у судовому засіданні у Восьмому апеляційному адміністративному суді, проте позивачем не надано доказів, з яких суд міг би встановити суму понесених таких витрат на прибуття представника до суду.
Слід звернути увагу на те, що при визначенні суми відшкодування судових витрат суд повинен керуватися критерієм реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерієм розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та суті виконаних послуг. Витрати на правову допомогу мають бути документально підтверджені та доведені, договором на правову допомогу, актами приймання-передачі наданих послуг, платіжними документи про оплату таких послуг та розрахунком таких витрат.
Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких.
Аналогічна правова позиція викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 27 червня 2018 року у справі № 826/1216/16) та у постановах Верховного Суду від 31 березня 2020 року у справі № 726/549/19 та від 29 липня 2021 року у справі № 160/5098/19.
Відповідно до ст.17 Закону України № 3477- IV від 23.02.2006 «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.
У справі «East/West Alliance Limited» проти України» Європейський суд із прав людини, оцінюючи вимогу заявника щодо здійснення компенсації витрат у розмірі 10 % від суми справедливої сатисфакції, виходив з того, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (див., наприклад, рішення у справі «Ботацці проти Італії» (Bottazzi v. Italy) [ВП], заява № 34884/97, п.30, ECHR 1999-V).
У пункті 269 рішення у цієї справи Суд зазначив, що угода, за якою клієнт адвоката погоджується сплатити в якості гонорару певний відсоток від суми, яку присудить позивачу суд - у разі якщо така сума буде присуджена та внаслідок якої виникають зобов`язання виключно між адвокатом та його клієнтом, не може бути обов`язковою для Суду, який повинен оцінити рівень судових та інших витрат, що мають бути присуджені з урахуванням того, чи були такі витрати понесені фактично, але й також - чи була їх сума обґрунтованою (див. вищезазначене рішення щодо справедливої сатисфакції у справі «Іатрідіс проти Греції» (Iatridis v. Greece), п.55 з подальшими посиланнями).
Як відзначено у п. 95 рішення у справі «Баришевський проти України» (Заява № 71660/11), пункті 80 рішення у справі «Двойних проти України» (Заява N 72277/01), пункті 88 рішення у справі «Меріт проти України» (заява № 66561/01), заявник має право на відшкодування судових та інших витрат лише у разі, якщо доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їх розмір обґрунтованим.
Крім цього, у п.154 рішення Європейського суду з прав людини у справі «Lavents v. Latvia» (заява 58442/00) зазначено, що згідно зі статтею 41 Конвенції Суд відшкодовує лише ті витрати, які, як вважається, були фактично і обов`язково понесені та мають розумну суму.
Оцінивши усі необхідні аспекти: складність та обсяг виконаних адвокатом робіт, час, витрачений на виконання відповідних робіт, значення справи для сторони та надані доки на понесення вказаних витрат, колегія суддів дійшла висновку, що винагорода за послуги адвоката підлягає стягненню на користь позивачки за рахунок бюджетних асигнувань Виконавчого комітету Нововолинської міської ради Волинської області у сумі 2000,00 грн..
Керуючись ч. 4 ст. 229, ч. 3 ст. 243, статтями 132, 134, 139, 143, 252, 321, 325, 328 Кодексу адміністративного судочинства України, -

                                              П О С Т А Н О В И В:

Заяву ОСОБА_1 задовольнити частково.
Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Виконавчого комітету Нововолинської міської ради Волинської області (45400, Волинська обл., м.Нововолинськ, пр-т Дружби, 27, код ЄДРПОУ 04051342) на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) понесені судові витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 2000 (дві тисячі) грн..
В задоволенні решти вимог заяви відмовити.

Додаткова постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуючий суддя	 	Н. М. Судова-Хомюк 	
судді	 	С. П. Нос 	
 	 	Р. П. Сеник  	
Повне судове рішення складено 22 грудня 2021 року