УХВАЛА

04 квітня 2022 року 
м. Київ
cправа №  914/3075/20 

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду:
Ткаченко Н.Г. - головуючого, Жукова С.В., Огородніка К.М.,  

перевіривши касаційну скаргу Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Аркс» та додані до неї матеріали
на постанову Західного апеляційного господарського суду від 10.01.2022 
та рішення Господарського суду Львівської області від 05.10.2021
у справі № 914/3075/20
за позовом Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Аркс»
до відповідача Приватного підприємства «Агрофірма «Лугове»
за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача  ОСОБА_1 
про стягнення 131 159,86 грн відшкодування шкоди, заподіяної внаслідок дорожньо-транспортної пригоди,-

ВСТАНОВИВ:

До Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду надійшла касаційна скарга ПрАТ «СК «Аркс» на постанову Західного апеляційного господарського суду від 10.01.2022 та рішення Господарського суду Львівської області від 05.10.2021 у справі № 914/3075/20, разом із клопотанням про поновлення строку на касаційне оскарження.

Перевіривши касаційну скаргу ПрАТ «СК «Аркс»  та додані до неї матеріали  Суд дійшов висновку про відмову у відкритті касаційного провадження з наступних підстав.
За змістом положень ст. 55 Конституції України права і свободи людини і громадянина захищаються судом.
Стаття 129 Конституції України серед основних засад судочинства визначає забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення.

Відповідно до п.1 ч.1 ст. 293 ГПК України, суд відмовляє у відкритті касаційного провадження якщо, зокрема, касаційну скаргу подано на судове рішення , що не підлягає касаційному оскарженню. 

Згідно з ч.  5 ст. 12 ГПК України для цілей цього Кодексу малозначними справами є: 1) справи, у яких ціна позову не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб; 2) справи незначної складності, визнані судом малозначними, крім справ, які підлягають розгляду лише за правилами загального позовного провадження, та справ, ціна позову в яких перевищує п`ятсот розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Відповідно до ч. 7 ст. 12 ГПК України, розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб вираховується станом на 1 січня календарного року, в якому подається відповідна заява або скарга, вчиняється процесуальна дія чи ухвалюється судове рішення.

Статтею 7 Закону України «Про Державний бюджет України на                                              2020 рік» встановлено у 2020 році прожитковий мінімум для працездатних осіб з                         1 січня 2020 року - 2 102 грн.

Згідно з п. 1 ч. 1 ст.163 ГПК України у позовах про стягнення грошових коштів ціна позову визначається сумою, яка стягується, або сумою, оспорюваною за виконавчим чи іншим документом, за якими стягнення провадиться у безспірному (безакцептному) порядку.

Предметом позову у даній справі є стягнення 131 159,86 грн відшкодування шкоди, а оскільки зазначена сума є меншою ніж сто розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб станом на 01.01.2020 (2 102,00 грн х 100 =  210 200 грн), то у розумінні ГПК  України справа № 914/3075/20 є малозначною.

Відповідно до п. 2 ч. 3 ст. 287 ГПК України не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у малозначних справах та у справах з ціною позову, що не перевищує п`ятиста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім випадків, якщо: а) касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики;             б) особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до цього Кодексу позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи; в) справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу;  г) суд першої інстанції відніс справу до категорії малозначних помилково.
Аналіз наведеного законодавства дозволяє дійти висновку про те, що особи, які беруть участь у справі, у разі, якщо не погоджуються із ухваленими судовими рішеннями у справах з ціною позову, що не перевищує п?ятсот розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб після їх перегляду в апеляційному порядку, можуть скористатися правом їх оскарження у касаційному порядку лише у визначених законом випадках.
Відповідно до вимог підпунктів "а"-"г" п. 2 ч. 3 ст. 287 ГПК України випадки відкриття касаційного провадження у    малозначних справах та у справах з ціною позову, що не перевищує п`ятиста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, залежать виключно від обставин конкретної справи та значення кожної з них для формування єдиної правозастосовчої практики.

Такими чином, законодавець обмежив можливість касаційного оскарження судових рішень у названій категорії господарських справ, поставивши можливість такого оскарження в залежність від імовірності значення ухваленого за наслідком касаційного провадження судового рішення для формування практики застосування відповідних правових норм та наявності обставин конкретної справи, передбачених підпунктами "а"-"г" п. 2 ч. 3 ст. 287 ГПК України.

Разом з тим,  визначені підпунктами "а"-"г" п. 2 ч.3  ст. 287 ГПК України випадки для відкриття касаційного провадження є виключенням із загального правила і необхідність відкриття касаційного провадження у справі на підставі будь-якого з них потребує належних, фундаментальних обґрунтувань, оскільки в іншому випадку буде порушено принцип «правової визначеності». 

Поряд із цим використання оціночних чинників, зокрема, таких понять, як: «суспільний інтерес», «значення для формування єдиної правозастосовчої практики», «малозначні справи» тощо, не повинні викликати думку про наявність певних ризиків, адже виходячи з високого статусу Верховного Суду, у деяких випадках вирішення питання про можливість касаційного оскарження має відноситися до його дискреційних повноважень, оскільки розгляд скарг касаційним судом покликаний забезпечувати сталість судової практики, а не можливість проведення «розгляду заради розгляду».

Право на доступ до суду не є абсолютним та може підлягати обмеженням, зокрема щодо умов прийнятності скарг, оскільки право на доступ до суду за своєю природою потребує регулювання державою. Отже, кожна держава встановлює правила судової процедури, зокрема й процесуальні заборони та обмеження, спрямовані на недопущення безладного перебігу судового процесу (за змістом рішення Європейського суду з прав людини від 20.05.2010 у справі "Пелевін проти України").

В обгрунтування підстав касаційного оскарження, передбачених ч. 2 ст. 287ГПК України, ПрАТ «СК «Аркс» зазначає, що рішення у цій справі має фундаментальне значення для правозастосовчої судової практики, оскільки наразі в господарських судах першої та апеляційної інстанції, які розглядають дану категорію спорів виникла неоднакова судова практика, а саме, це спори за позовами страховиків, які виплатили страхове відшкодування по договором майнового страхування і звернулися з позовом безпосередньо до винуватців ДТП на різницю між фактичним розміром шкоди і страховим відшкодуванням, та крім того, зазначає що існує певна кількість судових рішень, які суперечать одне одному та які потребують уточнення питання визначенні вартості відшкодування спричиненої ДТП шкоди.

Відповідно до вимог підпунктів "а"-"г" п. 2 ч. 3 ст. 287 ГПК України випадки відкриття касаційного провадження у    малозначних справах та у справах з ціною позову, що не перевищує п`ятиста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, залежать виключно від обставин конкретної справи та значення кожної з них для формування єдиної правозастосовчої практики.

Верховний Суд виходить з того, що фундаментальне значення для формування правозастосовчої практики означає, що скаржник у своїй касаційній скарзі ставить на вирішення суду касаційної інстанції проблему, яка, у випадку відкриття касаційного провадження Верховним Судом, впливатиме на широку масу спорів, створюючи тривалий у часі, відмінний від минулого підхід до вирішення актуальної правової проблеми.
Проте наведені ПрАТ «СК «Аркс» у касаційній скарзі доводи та зміст оскаржуваних судових рішень у цій справі не дають підстав для висновку про те, що касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики, оскільки доводи скаржника зводяться до заперечення встановлених судами попередніх інстанцій обставин справи з одночасним тлумаченням стороною власного викладення обставин справи та в цілому до заперечення результату розгляду справи апеляційним господарським судом.
Верховним Судом під час аналізу доводів та аргументів касаційної скарги також взято до уваги: предмет позову, правову природу спірних правовідносин, складність справи, факт розгляду даної справи судами двох інстанцій, які мали повну юрисдикцію.
Суд зазначає, що незгода із рішенням суду попередньої інстанції не свідчить про його незаконність та не може вказувати на таку обставину, як негативні наслідки для скаржника внаслідок прийняття цього рішення, оскільки настання таких наслідків у випадку прийняття судового рішення не на користь позивача є звичайним передбачуваним процесом.
Таким чином, касаційна скарга ПрАТ «СК «Аркс» не містить належних обґрунтувань, які могли б підпадати під дію підпунктів "а"-"г" п. 2 ч.3  ст. 287 ГПК України та давали би підстави для відкриття касаційного провадження у даній справі, а суд не може ставити під сумнів законність рішень судів попередніх інстанцій тільки через те, що такі рішення оскаржено і скаржник вважає їх незаконними, а тому підстав для відкриття касаційного провадження у даній справі немає.
Учасники судового процесу мають розуміти, що визначені підпунктами "а"-"г" п.2 ч. 3 ст. 287 ГПК України випадки є виключенням із загального правила і необхідність відкриття касаційного провадження у справі на підставі будь-якого з них потребує належних, фундаментальних обґрунтувань, як від заінтересованих осіб, так і від суду, оскільки в іншому випадку принцип "правової визначеності" буде порушено.

Відповідно до п.1 ч.1 ст. 293 ГПК України, суд відмовляє у відкритті касаційного провадження якщо, зокрема, касаційну скаргу подано на судове рішення , що не підлягає касаційному оскарженню. 

Перевіривши  вищезазначені аргументи та доводи скаржника на підтвердження наявності підстав, що підпадають під дію підпунктів "а"-"г" п. 2 ч. 3 ст. 287 ГПК України, здійснивши аналіз судових рішень у даній справі, суд касаційної інстанції дійшов висновку про відмову у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ПрАТ «СК «Аркс» на постанову Західного апеляційного господарського суду від 10.01.2022 та рішення Господарського суду Львівської області від 05.10.2021 у справі № 914/3075/20, оскільки вона подана на судове рішення, що не підлягає касаційному оскарженню.

Оскільки відсутні підстави для відкриття касаційного провадження за касаційною скаргою ПрАТ «СК «Аркс», то клопотання про поновлення строку на касаційне оскарження постанови постанову Західного апеляційного господарського суду від 10.01.2022 та рішення Господарського суду Львівської області від 05.10.2021 у справі № 914/3075/20, колегією суддів не розглядається.
На підставі викладеного та керуючись ч.5 ст. 12, ст. 234, 235, п. 2 ч. 3 ст. 287, п.1 ч.1 ст. 293 ГПК України, Суд, - 

УХВАЛИВ:

Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ПрАТ «СК «Аркс» на постанову Західного апеляційного господарського суду від 10.01.2022 та рішення Господарського суду Львівської області від 05.10.2021 у справі № 914/3075/20.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.

Головуючий, суддя-                                                            Ткаченко Н.Г.

Судді-                                                                                Жуков С.В.

Огороднік К.М.