22-ц/804/686/22 
                                                                                220/2108/19 
                                               
Єдиний унікальний номер 220/2108/19
                                                                        Номер провадження 22-ц/804/686/22

ПОСТАНОВА
І м е н е м   У к р а ї н и

16 лютого 2022 року Донецький апеляційний суд  у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
                   головуючого Биліни Т.І.
                   суддів Баркова В.М., Мальцевої Є.Є.             
                   за участю секретаря Сидельнікової А.В.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 , підписаної представником ОСОБА_2 на ухвалу Великоновосілківського районного суду Донецької області від 15 грудня 2021 року, у складі суду Якішиної О.М., повний текст якої складено 17 грудня 2021 року, у справі за скаргою ОСОБА_1 , стягувач ОСОБА_3 , на бездіяльність державного виконавця Подільського відділу Державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Гладищенко Владислава Андрійовича, -

в с т а н о в и в :

Описова частина
Короткий зміст заяви
10 листопада 2021 року ОСОБА_1 звернувся до суду зі скаргою на бездіяльність державного виконавця Подільського відділу Державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Гладищенко Владислава Андрійовича, стягувач ОСОБА_3 , в якому просив:
- визнати протиправною бездіяльність державного виконавця Подільського відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Гладищенка В.А. щодо не зняття арешту з рахунку зі спеціальним режимом використання, відкритого в АТКБ «ПРИВАТБАНК», НОМЕР_1 ( НОМЕР_2 ) для отримання грошової компенсації натуральної допомоги «пакунок малюка» на неповнолітню дитину ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та зобов`язати державного виконавця винести постанову про зняття арешту з зазначеного рахунку; 
- стягнути з державного виконавця Подільського відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Гладищенка Владислава Андрійовича на користь ОСОБА_1 витрати на надання правової допомоги у розмірі 3000,00 грн. 
Короткий зміст ухвали суду першої інстанції
Ухвалою Великоновосілківського районного суду Донецької області від 15 грудня 2021 року скаргу ОСОБА_1 задоволено частково. 
Визнано протиправною бездіяльність державного виконавця Подільського відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Гладищенка Владислава Андрійовича щодо не скасування арешту з рахунку НОМЕР_1 ( НОМЕР_2 ), відкритого в АТКБ «ПриватБанк» для отримання грошової компенсації натуральної допомоги «пакунок малюка» на неповнолітню дитину ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .
Зобов`язано державного виконавця Подільського відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Гладищенка Владислава Андрійовича скасувати арешт, накладений на рахунок НОМЕР_1 ( НОМЕР_2 ), відкритий в АТКБ «ПриватБанк» для отримання грошової компенсації натуральної допомоги «пакунок малюка» на неповнолітню дитину ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .
В задоволенні іншої частини скарги відмовити.
Відмовляючи в частині стягнення витрат на надання правової допомоги, суд першої інстанції виходив з того, що для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Однак, на підтвердження цих обставин заявником жодного доказу щодо понесених ним витрат на правову допомогу не надано.
Короткий зміст вимог апеляційної скарги та доводи
Не погодившись з даною ухвалою, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, підписану представником ОСОБА_2 , в якій посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права просив її скасувати в частині відмови про стягнення витрат на правову допомогу, та постановити в цій частині нове рішення, про задоволення вимоги про стягнення витрат на правову допомогу.
Апеляційна скарга мотивована тим, що на підтвердження витрат на правову допомогу адвокатом Гладиш Я.М. подано: копію договору про надання правової допомоги від 18.08.2021 року, ордер, копію свідоцтва про право на зайняття адвокатською діяльністю, розрахунок сум судових витрат на суму 3000грн.
Окрім того, в скарзі представник здійснив опис дій та розрахунок витрат на правову допомогу. На підтвердження послуг, зазначених в скарзі, надано документи, які також були додані до скарги.
Згідно до акту про прийняття-передачі наданих послуг від 03.12.2021 року виконавець з 18 вересня 2021 року по 03 грудня 2021 року надав Замовнику юридичні послуги відповідно до договору про надання правової допомоги та Додаткової угоди, а Замовник прийняв надані послуги. Вартість послуг за період, вказаний у п.1 цього Акту, становить 3000грн. Жодних претензій по якості, повноті, строках та обсягу в цілому Замовник не має. 
Доводи і заперечення інших учасників справи
ОСОБА_1 та його представник ОСОБА_2 в суд апеляційної інстанції не з`явилися, надали заяву про розгляд справи у їх відсутність, підтримали доводи апеляційної скарги, просили їх задовольнити. До заяви  долучена квитанція від 29.12.2021 року про оплату ОСОБА_1 , згідно договору від 18.09.2021 року ОСОБА_2 3000грн.
Стягувач ОСОБА_3 та державний виконавець Подільського ВДВС у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Гладищенко В.А. в суд апеляційної інстанції не з`явилися,  про дату, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином. 
Зважаючи на положення ч.2 ст.372 ЦПК України  неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час та місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду  справи.
МОТИВУВАЛЬНА ЧАСТИНА
Позиція апеляційного суду
Заслухавши суддю - доповідача, дослідивши матеріали цивільної справи, перевіривши доводи скарги, колегія суддів вважає, що скарга не підлягає задоволенню, з наступних підстав.   
Відповідно до вимог ч.1 ч.2 ст. 367 ЦПК України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд  апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які   учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.
Оскільки ухвала в частині задоволених позовних вимог ніким не оскаржується, тому в цій частині судом апеляційної інстанції не переглядається.
Фактичні обставини справи, встановлені судом першої інстанції
Згідно ч.1 ст. 137 ЦПК України за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.
Для визначення розміру витрат на правничу допомогу  з метою розподілу  судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг),  виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання  правничої допомоги. На підтвердження вказаних обставин заявником  жодного доказу щодо понесених витрат на правову допомогу не надано.
Мотиви, з яких виходить суд апеляційної інстанції, та застосовані норми права
Відповідно до ч.1, ч.2 ст.133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.
Право на правову допомогу гарантовано статтями 8, 59 Конституції України. 
Згідно з ч.ч. 1, 2 ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката,  несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.
За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.
Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.
Відповідно до частин першої та другої статті 134 ЦПК України, разом з першою заявою по суті спору кожна сторона подає до суду попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які вона понесла і які очікує понести в зв`язку із розглядом справи.
Зі скарги вбачається, що скаржник навів орієнтовний розрахунок судових витрат.
Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» договір про надання правової допомоги - домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.
Відповідно до пунктів 1, 2 частини третьої статті 141 ЦПК України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес.
Положеннями статті 59 Конституції України закріплено, що кожен має право на професійну правничу допомогу. Кожен є вільним у виборі захисника своїх прав.
При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ), присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року. Так у справі «Схід/Захід Альянс Лімітед» проти України» (заява № 19336/04) зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (п. 268).
У рішенні ЄСПЛ від 28 листопада 2002 року «Лавентс проти Латвії» зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.
Пунктом 9 частини першої статті 1 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» встановлено, що представництво - вид адвокатської діяльності, що полягає в забезпеченні реалізації прав і обов`язків клієнта в цивільному, господарському, адміністративному та конституційному судочинстві, в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами, прав і обов`язків потерпілого під час розгляду справ про адміністративні правопорушення, а також прав і обов`язків потерпілого, цивільного відповідача у кримінальному провадженні.
Інші види правової допомоги, відповідно до статті 19 Закону Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» є види адвокатської діяльності з надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правового супроводу діяльності клієнта, складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру, спрямованих на забезпечення реалізації прав, свобод і законних інтересів клієнта, недопущення їх порушень, а також на сприяння їх відновленню в разі порушення (пункт 6 частини першої статті 1 Закону).
Відповідно до ст. 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність», гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. 
Розмір гонорару визначається лише за погодженням адвоката з клієнтом, а суд не вправі втручатися у ці правовідносини.
Разом із тим, чинне цивільно-процесуальне законодавство визначило критерії, які слід застосовувати при визначенні розміру витрат на правничу допомогу.
Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.
У постанові Великої Палати Верховного Суду від 27 червня 2018 року у справі № 826/1216/16 (провадження № 11-562ас18) зроблено висновок, що склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат.
Вище перелічені докази, а саме: акт про прийняття-передачі наданих послуг від 03.12.2021 року, додаткова угода №1 до Договору про надання правової допомоги №б/н від 18.09.2021 року були надані лише до суду апеляційної інстанції разом з апеляційною скаргою.
Доводи скарги відповідача стосовно того, що судом безпідставно було відмовлено у стягненні витрат на правничу допомогу є необґрунтованими .
Частиною 8 статті 141 ЦПК України встановлено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів. Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду, за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.
Зі справи вбачається, що 23 листопада 2021 року ОСОБА_1 надав суду першої інстанції скаргу (нова редакція) на бездіяльність державного виконавця  Подільського відділу Державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Гладищенко В.А., в якій наведено попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат у розмірі 3000 грн, які просив стягнути з державного виконавця на його користь. 
До скарги на бездіяльність державного виконавця були надані тільки: копія договору б/н від 18.09.2021 року про надання правової допомоги, укладений між Адвокатом Гладиш Я.М. та Сіднєвим С.Г., відповідно до якого адвокат прийняв на себе зобов`язання надавати Сіднєву С.Г. правову допомогу, копія ордеру на надання правничої (правової) допомоги ОСОБА_1 та копія свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю (а.с.26-31).
Відповідно до п.3.2.2 договору б/н від 18.09.2021 року про надання правової допомоги, за надання адвокатом правової допомоги, Клієнт сплачує на користь Адвоката гонорар (винагороду), розмір та порядок оплати Клієнтом якого, окремо обумовлюється Сторонами Договору та може бути визначений в окремій Додатковій угоді до цього Договору (а.с.27)
Документів, які б свідчили про оплату послуг адвоката або додаткової угоди до договору б/н від 18.09.2021 року, про надання правової допомоги до суду першої інстанції не надано. 
Частиною восьмою статті 141 ЦПК України визначено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).
  Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.
З матеріалів справи не вбачається, що заявник до закінчення судових дебатів надав відповідні докази, або надав заяву, що докази будуть надані протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду.
Оскільки ОСОБА_1 до суду першої інстанції взагалі не було надано доказів щодо обсягу послуг і виконаних адвокатом робіт (актів наданих послуг, актів виконаних робіт, Додаткової угоди до Договору та ін..), суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку, що передбачено вимогами закону.
Посилання в апеляційній скарзі на позицію Верховного Суду висловленій в постанові від 29.10.2020 у справі 686/5064/20, колегія суддів апеляційної інстанції не може прийняти до відома бо вона стосується правовідносин адміністративного судочинства. 
Розглядаючи справу відповідно до ч.1 ст.367 ЦПК України, тобто в межах доводів та вимог апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що доводи, викладені в апеляційній скарзі, не спростовують обґрунтованості судових висновків, тому підстави для її задоволення відсутні.
На підтвердження зазначених в скарзі  обставин суду повинні були бути надані:   договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.),  документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження).
Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат.
Вказаний висновок ґрунтується на позиції Верховного Суду викладеній в постанові від 19 квітня 2021 року у справі № 748/41/20.
Висновки за результатами розгляду апеляційної скарги
Доводи апеляційної скарги не знайшли свого підтвердження під час перегляду ухвали Великоновосілківського районного суду Донецької області від 15 грудня 2021 року, а тому підстави для її скасування  відсутні.
Європейський суд з прав людини вказав, що пункт перший статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними, залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд. та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (PRONINAv. UKRAINE, № 63566/00, § 23, ЄСІІЛ, від 18 липня 2006 року).
З урахуванням наведеного, колегія суддів апеляційної інстанції дійшла висновків, що  суд першої інстанції вірно застосував норми процесуального закону.
Відповідно до положень ст.375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Повний текст постанови виготовлено 21 лютого 2022 року.
Керуючись ст.ст.374, 375, 382 ЦПК України, апеляційний суд,

п о с т а н о в и в  :
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 , підписану представником ОСОБА_2 – залишити без задоволення. 
Ухвалу Великоновосілківського районного суду Донецької області від 15 грудня 2021 року - залишити без змін. 
Постанова набирає законної сили з дня прийняття і може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду за наявності передбачених ст.389 ЦПК України підстав протягом тридцяти днів з дня складання її повного тексту. 

Головуючий:        Т.І. Биліна

Судді:         В.М. Барков

                                                                                                              Є.Є. Мальцева