КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД

Справа № 357/10988/19                                              Головуючий 1 інстанція - Ярмола О.Я.
Провадження №22-ц/824/3203/2021                         Доповідач 2 інстанція - Суханова  Є.М.
 
ПОСТАНОВА
Іменем України
08 грудня 2021  року                                                                                        м. Київ
     Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати у ивільних справах:
Головуючого судді                   Суханової Є.М.,
суддів:                                         Гуля В.В., Сушко Л.П.,
за участю секретаря                Карпенка В.Р.
           розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Київського апеляційного суду цивільну справу за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю «ЕС.ДІ.СІ.ГРУП» на рішення Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 27 листопада 2020 року у справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «ЕС.ДІ.СІ.ГРУП» до ОСОБА_1 , про звернення стягнення на предмет іпотеки,-  
                                                ВСТАНОВИЛА:
           У вересні 2019 року ТОВ «ЕС.ДІ.СІ.ГРУП» звернулося до суду з вказаною позовною заявою мотивуючи тим, що 11.10.2007 року між ТОВ «Український промисловий банк», правонаступником якого є ПАТ «Дельта банк» та ОСОБА_1 був укладений кредитний договір №1277/ФКВ-07, згідно з умовами якого відповідачу було надано кредит у сумі 93 000 доларів США, на строк до 10.10.2022 року, зі сплатою за користування ним 14.5% річних. Для забезпечення зобов`язань за кредитним договором 11.10.2007 року між банком та   ОСОБА_1 був укладений іпотечний договір №1277/2фквіп-07, посвідчений приватним нотаріусом Білоцерківського міського нотаріального округу, Київської області Дуднік І.В., зареєстрований в реєстрі за № 6720, згідно якого іпотекодавець передає банку в іпотеку нежиле приміщення в нежитловій будівлі, що знаходиться за адресою:    АДРЕСА_1 , загальною площею 132.4 кв. м., і належить відповідачу на праві власності на підставі свідоцтва про право власності на нерухоме майно. На підставі протоколу електронного аукціону № UA-EA-2019-01-28-000021-Ь 12.04.2019 року між банком та ТОВ «ЕС.ДІ.СІ.ГРУП» були укладені договір №1286/К купівлі - продажу майнових прав за кредитним договором та Договір відступлення права вимоги за іпотечним договором. У зв`язку з уступкою права вимоги відбулась зміна кредитора за кредитними та похідними від них зобов`язаннями. Відповідачу було направлено повідомлення про зміну кредитора за кредитним та іпотечним договорами. На момент придбання права вимоги за кредитним договором у відповідача була наявна заборгованість в розмірі 88 593 доларів СІЛА 35 центів, яка складається із заборгованості за основним зобов`язанням - 52 699 доларів СІЛА 74 цента, заборгованості за несплаченими процентами - 35 893 доларів США 61 цент., та цей борг ідентичний станом на 16 вересня 2019 року. У зв`язку з чим, позивачем була направлена вимога відповідачу щодо звернення стягнення на предмет іпотеки в разі не задоволення вимог кредитора, однак, зазначена вимога була проігнорована, зобов`язання за кредитним договором не виконані. Оскільки відповідач не виконала взятих на себе зобов`язань щодо повернення сум кредиту та оплати процентів згідно кредитного договору, на загальну суму 88 593 доларів США 35 центів, позивач вказує на своє право звернути стягнення на майно, що є предметом іпотеки за іпотечним договором і реалізувати його для погашення вказаних вище зобов`язань. Позивач визначає спосіб звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом продажу на прилюдних торгах відповідно до ст. 41 ЗУ «Про іпотеку». Крім того, з огляду на численні порушення умов іпотечного договору з боку відповідача щодо належного збереження предмета іпотеки, позивач вказує на необхідність передачі предмета іпотеки в управління позивачу для належного збереження до моменту його реалізації та можливості отримання доходів для погашення заборгованості. Тому, позивач просив суд в рахунок погашення заборгованості   ОСОБА_1 за кредитним договором № 1277/ФКВ-07 від 11.10.2007 року в розмірі 88593 доларів 35 центів, звернути стягненя на нерухоме майно, що є предметом іпотеки відповідно до іпотечного договору №1277/2фквіп-07 від 11.10.2007 року, укладеного між ТОВ «Український промисловий банк» та    ОСОБА_1 , шляхом продажу на публічних торгах за ціною на рівні, не нижчому за звичайні ціни на такий вид майна, на підставі оцінки, проведеної суб`єктом оціночної діяльн6ості або незалежним експертом на стадії оцінки майна під час проведення виконавчих дій; передати нежитлове приміщення в нежитловій будівлі по  АДРЕСА_1 , до його реалізації, в управління Товариству з обмеженою відповідальністю 1ДІ.СІ.ГРУП», стягнути з відповідача судові витрати по справі.
        Рішенням Білоцерківського міськрайонного суду, Київської області  від 27 листопада 2020 року в задоволенні позову Товариства з обмеженою відповідальністю       
«ЕС.ДІ.СІ.ГРУП»  до ОСОБА_1 про звернення стягнення на предмет іпотеки відмовлено.  
        Не погодившись з рішенням суду Товариством з обмеженою відповідальністю «ЕС.ДІ.СІ.ГРУП»  подано апеляційну скаргу. Вважає рішення суду незаконним, неправомірним, необґрунтованим, таким, що постановлено без повного та всебічного дослідження обставин справи, з огляду на що підлягає скасуванню.
        ОСОБА_1 подано відзив на апеляційну скаргу. 
         Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення осіб, які приймали участь у розгляді справи, перевіривши матеріали справи, в порядку, передбаченому статтею 367 ЦПК України, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає, з наступних підстав.
  У відповідності до ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.
          Як вбачається з матеріалів справи і це встановлено судом першої інстанції, 11.10.2007 року між ТОВ «Український промисловий банк» та ОСОБА_1 був укладений кредитний договір №1277/ФКВ-07, згідно з умовами розділу 1 даного договору відповідачу було надано кредит у сумі 93  000 доларів США, на строк 180 місяців, з датою повернення кредиту до 10.10.2022 року, на поточні потреби, з розрахунку 14,5% річних за користування кредитом.
           11.10.2007 року між ТОВ «Український промисловий банк» та ОСОБА_1 був укладений іпотечний договір № 1277/2фквіп-07, для забезпечення  виконання зобов`язань іпотекодержателя за кредитним договором 1277/ФКВ-07 від 11.10.2007 року, за умовами якого останній зобов`язаний іпотекодержателю до 10.10.2022 року повернути кредит у розмірі 93 000 доларів США, сплатити проценти за користування ним у розмірі 14,5 % річних та штрафні санкції у розмірі і у випадках передбачених кредитним договором, посвідчений приватним нотаріусом Білоцерківського міського нотаріального округу Київської області Дуднік І.В., істрований в реєстрі за № 6720.
         30.06.2010 року між ТОВ «Укрпромбанк» та ПАТ «Дельта Банк» було укладено договір про передачу активів та кредитних зобов`язань Укрпромбанку на користь «Дельта банку», відповідно до якого право вимоги за кредитами, ПАТ «Дельта Банк» набуло статусу нового кредитора.
           12.04.2019 року на підставі протоколу електронного аукціону № UA-EA-2019-01 -28-000021-Ь 18.03.2019 року між ПАТ «Дельта Банк» та ТОВ ЕС.ДІ.СІ.ГРУП» був укладений договір №1286/К купівлі-продажу майнових прав, згідно з вимогами якого продавець передає у власність, а покупець приймає у власність майнові права, які виникли або можуть виникнути у майбутньому та які включають, зокрема право вимоги до боржників, майнових поручителів та фінансових поручителів, які виникли за укладеними договорами та/або на інших підставах наведених у додатку №1до цього договору, зокрема за кредитним договором 1277/ФКВ-07 від 11.10.2007 року та 12.04.2019 року був, також, укладений Договір відступлення права вимоги за іпотечним договором № 1277/2фквіп-07, укладений на підставі договору №1286/К купівлі-продажу майнових прав та протоколу електронного аукціону № UA-EA-2019-01-28-000021-Ь від 18.03.2019 року, боржником за якими є   ОСОБА_1 .
         У зв`язку з уступкою права вимоги відбулась зміна Кредитора за кредитними та похідними  від них зобов`язаннями.
          Позичальник  ОСОБА_1  умови кредитного договору не виконала та не погасила заборгованість по сплаті тіла кредиту і процентів, чим порушила підпункт 4.2.1 Кредитного Договору та станом на 16.09.2019 року розмір заборгованості ОСОБА_1 за кредитним договором становить 88 593 доларів США 35 центів, яка складається з: заборгованості за основним зобов`язанням - 52 699 доларів США 74 цента, заборгованості за несплаченими процентами - 35 893 доларів США 61 цент.
         Судом встановлено, що другий кредитор, ПАТ «Дельта Банк»,  у 2015 році звертався до Білоцерківського міськрайонного суду Київської  області  з позовом до ОСОБА_1 , про звернення стягнення на предмет іпотеки, та рішенням Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 12.02.2016 року у справі №357/13943/15-ц, 2/357/164/16, у задоволенні позову Публічного акціонерного товариства «Дельта банк» в особі Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб до ОСОБА_1 , про звернення стягнення на предмет іпотеки, - відмовлено, з підстав того, що  18.08.2015 року за вих.№ 31.4-08/7041/15 ПАТ «Дельта Банк» направив відповідний лист-вимогу ОСОБА_1 , проте, не надав суду підтвердження про отримання іпотекодавцем даної вимоги, а 26.08.2015 року, в порушення вимог п.4.2 договору, без дотримання вимог щодо надання строку для виконання цієї вимоги, направив позов до суду про звернення стягнення на предмет іпотеки та позивач не надав доказів отримання згоди від Білоцерківської міської ради, оскільки згідно абз.3 п.1.2 Іпотечного договору містить застереження про те, що земельна ділянка, на якій розташоване нежитлове приміщення, передана іпотекодавцю в безстрокове платне користування, згідно договору оренди землі, укладеного між Білоцерківською міською радою та ОСОБА_1 від 04.02.2005 року.
        Ухвалою Апеляційного суду Київської області від 25.05.2016 року, дане рішення залишено без змін та ухвалою Вищого спеціалізованого суду України від 18.04.2017 року касаційну скаргу ПАТ «Дельта Банк» на рішення Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 12.02.2016 року та ухвалу Апеляційного суду Київської області від 25.05.2016 року повернуто заявнику. Дане рішення набрало законної сили.
        Однією з підстав позовної вимоги про звернення стягнення на предмет іпотеки позивачем визначено несплачену суму заборгованості станом на 12 квітня 2019 року у розмірі 88 593,35 доларів США та 610 720,25 гривень, після направлення вимоги про усунення порушень та повернення заборгованості, яку, як стверджує позивач, відповідач  ОСОБА_1 проігнорувала.
       В підтвердження наведеного  позивачем надано вимогу про усунення порушень та повернення заборгованості за кредитним договором з вимогою сплатити 88 593,35 доларів США та 610720,25 гривень. (Том 1 а.с. 20 ), направлену на адресу  АДРЕСА_2 , а не за адресою реєстрації місця проживання ОСОБА_1 :  АДРЕСА_3 , що підтверджується матеріалами справи.
        Відповідач категорично заперечує отримання будь яких вимог,та надає докази зазначеного.
       Щодо обґрунтування розміру простроченої заборгованості відповідача за кредитним договором, позивачем 16.11.2020 року було надано  суду, на виконання вимог ухвали про витребування доказів від 26.08.2020 року, копію матеріалів кредитної справи, в якій міститься розрахунок суми заборгованості  ОСОБА_1 за кредитним договором №1277/ФКВ-07, де визначена сума заборгованості станом на 12.04.2019 року у розмірі 2 987 805,55 грн., розрахунок боргу було здійснено попереднім кредитором - ПАТ «Дельта Банк», за період з 01.07.2010 по 12.04.2019 року.
      Відповідач заперечує зазначений розмір заборгованості за кредитним договором №1277/ФКВ-07 від 11.10.2007 року, оскільки, згідно наданого розрахунку заборгованості, поточна заборгованість ОСОБА_1 станом на 01.07.2010 року складала 76 729,78 доларів США (Том 2 а.с. 90), за весь час користування кредитом було сплачено 24 030,04 доларів США в якості погашення основної заборгованості та 38 758,18 доларів США, які ПАТ «Дельта Банк» зарахував в якості погашення відсотків за користування кредитом (Том 2 а.с. 91).
             Тобто кредитором підтверджено, що відповідачем було всього сплачено 62 788,22 доларів США (24 030,04 доларів США за тілом  + 38 758,18 доларів США за відсотками). Отже, відповідачем в рахунок погашення основної суми заборгованості - 76 729,78 доларів США,сплачено 62 788,22 доларів США, тобто сума основної заборгованості за кредитом складала 13 941,46 доларів США.
В матеріалах справи міститься вимога ТОВ «Укрпромбанк» про дострокове повне виконання зобов`язань №6051 від 07.05.2010 року, якою банк вимагав від ОСОБА_1 достроково повернути весь борг за кредитним договором, сплатити проценти та пеню за  несвоєчасне повернення кредиту, протягом 30 днів із моменту одержання повідомлення, виконати всі боргові зобов`язання в повному обсязі та повідомлено відповідача, шо у невиконання даної вимоги про дострокове виконання зобов`язань за кредитним договором, банк набуває право примусово стягнути всю заборгованість за договором (Том 2 ас. 111).
Також, як вбачається з розрахунку заборгованості (Том 2 а.с. 91-94), ПАТ «Дельта банк» було здійснено нарахування пені на тіло кредиту та відсотки з 13.04.2018 року по 12.04.2019 року на суму 560 813,81 грн., також, поза межами кредитування, зміненого попереднім кредитором - ТОВ «Укрпромбанк» на підставі положень статті 1050 ЦК України, що є безпідставним. А щодо штрафів, нарахованих банком на суму 49 906,44 грн, то перевірити наданий розрахунок не вбачається можливим, оскільки останній не містить жодного обґрунтування, не зазначено чим передбачено даний штраф, згідно якої формули, на яку суму здійснено нарахування.
 Згідно п. 1.11 Кредитного Договору позичальник зобов`язаний сплачувати платежі за цим договором у розмірі, порядку та строки, встановлені договором та графіком платежів щодо погашення суми кредиту, процентів за користування ним, комісій банку, сукупних послуг, які надаються позичальнику у зв`язку з укладенням цього договору, а також інших фінансових зобов`язань позичальника, які виникають у зв`язку з укладенням цього договору.
Згідно п. 4.3.4 Кредитного договору банк має право при настанні будь-якого із випадків передбачених п. 6.2 цього договору призупинити подальше кредитування позичальника та/або вимагати дострокового повного повернення кредиту, сплати процентів за фактичний період користування ним, комісій та штрафів та інших платежів позичальника за цим договором. У випадку невиконання позичальником вимоги банку про дострокове виконання зобов`язань у встановлений цим договором строк, банк має право стягнути примусово всю заборгованість за цим договором.
Згідно п. 6.2 Кредитного договору банк має право вимагати дострокового повного повернення кредиту, сплати процентів, комісій, штрафних санкцій та інших платежів передбачених цим договором, а також відшкодування збитків, завданих банку внаслідок невиконання або неналежного виконання позичальником та/або його поручителем умов цього договору, а також договорів, укладених у забезпечення виконання позичальником зобов`язань, а позичальник зобов`язаний протягом 30 календарних днів з дати отрнмавння відповідної вимоги від банку повернути суму заборгованості по кредиту, сплатити пропенти, комісії, штрафні санкції.
Ст. 12 ЦПК України передбачено, що учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом та кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.
Згідно ч. 1 ст. 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.
За ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу.
Згідно ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.
Статтею 610 ЦК України передбачено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).
Відповідно до ст. 611 ЦК України, у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: припинення зобов`язання внаслідок односторонньої відмови від зобов`язання або розірвання договору; зміна умов зобов`язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди.
Згідно ст. 589 ЦК України у разі невиконання зобов`язання, забезпеченого заставою, заставодержатель набуває право звернення стягнення на предмет застави.
Згідно з ч. 2 ст. 590 ЦК України, заставодержатель набуває право звернення стягнення на предмет застави в разі, коли зобов`язання не буде виконано у встановлений строк /термін/, якщо інше не встановлено договором або законом.
Правові наслідки порушення зобов`язання, забезпеченого іпотекою, передбачені Законом України «Про іпотеку».
Відповідно до статті 1 Закону України «Про іпотеку» іпотека - це вид забезпечення виконання зобов`язання нерухомим майном, що залишається у володінні і користуванні іпотекодавця, згідно з яким іпотекодержатель має право в разі невиконання боржником забезпеченого іпотекою зобов`язання одержати задоволення своїх вимог за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими кредиторами цього боржника у порядку, встановленому цим Законом.
У відповідності до вимог ч. 5 ст. З Закону України «Про іпотеку» іпотека має похідний характер від основного зобов`язання і є дійсною до припинення основного зобов`язання або до закінчення строку дії іпотечного договору.
Згідно ч. 1 ст. 7 Закону України «Про іпотеку» за рахунок предмета іпотеки іпотекодержатель має право задовольнити свою вимогу за основним зобов`язанням у повному обсязі або в частині, встановленій іпотечним договором, що визначена на час виконання цієї вимоги, включаючи сплату процентів, неустойки, основної суми боргу та будь-якого збільшення цієї суми, яке було прямо передбачено умовами договор}'. обумовлює основне зобов`язання.
Згідно вимог ч. 1,ч. З ст. 33 Закону України «Про іпотеку» у разі невиконання неналежного виконання боржником основного зобов`язання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов`язанням шляхом звернення стягнення на предметіпотеки, якщо інше не передбачено законом. Право іпотекодержателя на стягнення на предмет іпотеки здійснюється на підставі рішення суду, виконавчого напису нотаріуса та або згідно з договором ппо задоволення вимог іпотеко держателя.
Отже, чинним законодавством передбачено право іпотеко держателя задовольнити забезпечені іпотекою вимоги за рахунок предмета іпотеки у випадку невиконання або неналежного виконання боржником забезпеченого іптекою зобов`язання. 
Пунктом 4.1. Іпотечного договору встановлено, що іпотекодержатель набуває права звернути стягнення та реалізувати предмет іпотеки у наступних випадках, зокрема, якщо у момент настання строку виконання основного зобов`язання за кредитним договором воно не буде виконано належним чином, а саме: при повному або частковому неповерненні кредиту (чергового платежу по кредиту) та/або несплаті або частковій несплаті процентів та/або при несплаті або частковій несплаті штрафних санкцій у встановлені кредитним договором строки.
Пунктом 4.2 Іпотечного договору у випадку порушення іпотекодавцем обов`язків за шві або кредитним договором іпотекодержатель надсилає іпотекодавцю письмову вимогу про усунення порушення, в якій зазначається стислий зміст порушення зобов`язань, вимога про виконання порушеного зобов`язання у тридцятиденний строк та попередження про зверненнл стягнення на предмет іпотеки у разі невиконання цієї вимоги. Якщо протягом встановленого строку вимога іпотекодержателя залишається без задоволення, іпотекодержатель вправі розпочати звернення стягнення на предмет іпотеки.
Стаття 35 Закону України «Про іпотеку» передбачає, що в разі порушення основного зобов`язання та/або умов іпотечного договору іпотекодержатель надсилає іпотекодавцю та боржнику, якщо він є відмінним від іпотекодавця, письмову вимогу про усунення порушення. В цьому документі зазначається стислий зміст порушених зобов`язань, вимога про виконання порушеного зобов`язання у не менш ніж тридцятиденний строк та попередження про звернення стягнення на предмет іпотеки у разі невиконання цієї вимоги. Якщо протягом встановленого строку вимога іпотекодержателя залишається без задоволення, іпотекодержатель вправі прийняти рішення про звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом позасудового врегулювання на підставі договору.
Відповідно до частини першої статті 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встанвлені договором.
За правилом статті 530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлено строк (термін)  його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).
Згідно з частиною першою статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлен: договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Уразі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісячно до дня повернення позики.
Згідно ч. 2 ст. 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами, то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу.
Право кредитора нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється у разі пред`явлення до позичальника вимог згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України.
Отже, припис абзацу 2 частини першої статті 1048 ЦК України про щомісячну виплате процентів до дня повернення позики у разі відсутності іншої домовленості сторін може бути застосований лише у межах погодженого сторонами строку кредитування.
Так, умовами кредитного договору п. 6.2 та п. 4.3.4 передбачено право банку вимагати дострокового повного повернення кредиту, сплати процентів за фактичний період користування ним, комісій та штрафів та інших платежів позичальника за пим договором, внаслідок невиконання або неналежного виконання позичальником умов цього договору, а також договорів, укладених у забезпечення виконання позичальником зобов`язань, а позичальник зобов`язаний протягом ЗО календарних днів з дати отримання відповідної вимоги від банку повернути суму заборгованості по кредиту, сплатити проценти, комісії, штрафні санкції. У випадку невиконання позичальником вимоги банку про дострокове виконання зобов`язань у встановлений цим договором строк, банк має право стягнути примусово всю заборгованість за цим договором.
Згідно ст. 34 Закону України «Про іпотеку» після прийняття рішення про звернення стягнення на предмет іпотеки і з метою отримання продукції, плодів та доходів, забезпечення належного господарського використання переданого в іпотеку нерухомого майна згідно з його цільовим призначенням предмет іпотеки на підставі договору між іпотекодавцем і іпотекодержателем або рішення суду може бути переданий іпотекодержателю або іншій особі в управління на період до його реалізації у порядку, встановленому цим Законом. Управління майном здійснюється відповідно до законодавства та умов, визначених договором чи рішенням суду. Продукція, плоди і доходи, отримані в результаті управління предметом іпотеки, спрямовуються на задоволення забезпечених іпотекою вимог іпотекодержателя, якщо інше не встановлено договором або рішенням суду.
Передача на підставі рішення суду предмета іпотеки іпотекодержателю або іншій особі в управління на період до його реалізації відповідно до положень ч.І ст.34 Закону України «Про іпотеку» є правом, а не обов`язком суду, при цьому необхідність застосування таких заходів повинна бути обґрунтованою, тобто саме позивачем має бути доведено належними та допустимими доказами наявність підстав для збереження майна, наявність підстав для невиконання п. 1.4 та 3.2.1 Іпотечного договору та довести необхідність передачі йому в управління предмету іпотеки.
Так, згідно п. 1.4 Іпотечного договору сторонами визначено, що на строк дії цього договору предмет іпотеки залишається у володінні (користуванні) іпотекодавця.
Згідно п. 3.2.1 Іпотечного договору іпотекодавець має право володіти та користуватися предметом іпотеки протягом дії цього договору.
Крім того, відповідно до п. 2.1.7 Іпотечного договору іпотекодержатель має право у випадку порушення іпотекодавцем обов`язків щодо збереження або страхування предмета іпотеки вжити заходи щодо страхування предмета іпотеки у власних інтересах та за власний рахунок.
Відповідно до п. 2.1.3 Іпотечного договору іпотеко держатель має право вимагати від іпотекодавця вжиття всіх необхідних заходів для належного збереження предмета іпотеки, включаючи своєчасне проведення поточного ремонту, відновлення незначних пошкоджень, раціональну експлуатацію та захист предмета іпотеки від незаконних посягань та вимог інших осіб, тощо.
Відповідно до ст. 256 ЦК України, позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.
Згідно ст. 257 ЦК України, загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три
роки.
Для окремих видів вимог законом установлена спеціальна позовна давність.
Зокрема, частина друга статті 258 ЦК України передбачає, що позовна давність в один рік застосовується до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені).
Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові (частина четверта статті 267 ЦК України).
За частинами 1, 5 статті 261 ЦК України перебіг загальної і спеціальної позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила. За зобов`язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання. За зобов`язаннями, строк виконання яких не визначений або визначений моментом вимоги, перебіг позовної давності починається від дня, коли у кредитора виникає право пред`явити вимогу про виконання зобов`язання. Якщо боржникові надається пільговий строк для виконання такої вимоги, перебіг позовної давності починається зі спливом цього строку.
Отже, за змістом цієї норми початок перебігу позовної давності збігається з моментом виникнення у зацікавленої сторони права на позов, тобто можливості реалізувати своє право в примусовому порядку.
Банк, пред`явивши 07.05.2010 року боржнику    ОСОБА_1  досудову вимогу про дострокове повернення всього боргу за кредитним договором, якою вимагав достроково, протягом 30 днів із моменту одержання повідомлення, виконати всі боргові зобов`язання в повному обсязі, змінив строк виконання основного зобов`язання, тому, ТОВ «ЕС.ДІ.СІ.ГРУП» (як правонаступник первісного кредитора) пропущено строк позовної давності для звернення до суду із цим позовом, оскільки кредитор міг пред`явити позов до іпотекодавця, починаючи від дати невиконання боржником забезпеченого іпотекою зобов`язання (тридцять перший день після отримання вимоги про дострокове повернення кредиту в повному обсязі - 07 червня 2010 року) протягом трьох років - до 07 червня 2013 року), проте, позивач звернувся до суду з позовом у вересні 2019 року, тобто зі спливом строку позовної давності.
          Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції, з висновком якого погодився апеляційний суд, на підставі доказів, поданих сторонами, що були належним чином оцінені, обгрунтовано виходив із того, що у задоволенні позову слід відмовити.
          Доводи апеляційної скарги не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права, яке призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи, а зводяться до переоцінки доказів та незгоди апелянта з висновком суду щодо їх оцінки.
          Порушень норм процесуального права, що призвели до неправильного вирішення справи, а також обставин, які є обов'язковими підставами для скасування судового рішення, апеляційний суд не встановив.
  Відповідно до п.1 ч.1 ст.374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.
  Відповідно до ст.375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
  Висновки суду відповідають обставинам справи, які судом установлені відповідно до вимог процесуального закону, а також узгоджуються з нормами матеріального права, які судом правильно застосовані.
Керуючись ст.ст. 367, 374, 375, 381-384 ЦПК України, колегія суддів,
 
ПОСТАНОВИВ:
        
        Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «ЕС.ДІ.СІ.ГРУП»       залишити без задоволення. 
        Рішення Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 27 листопада 2020 року залишити без змін.
        Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена протягом  тридцяти днів до суду касаційної інстанції.
Повний текст постанови виготовлено 20 грудня 2021 року. 

             Головуючий:                                         Є.М. Суханова
 
                    Судді:                                                   Л.П. Сушко
                                                                                 В.В. Гуль