П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

___________________________________________________________________________________

П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М  У К Р А Ї Н И

19 січня 2022 р.	м.Одеса	Справа № 420/3761/21	
Головуючий в 1 інстанції: Бутенко А.В.
          П`ятий апеляційний адміністративний суд у складі:
головуючого           судді                     -            Джабурія О.В.
суддів                                          -            Кравченка К.В.  
                                                           -           Ступакової І.Г.  
          розглянувши в порядку письмового провадження адміністративну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Одеського окружного адміністративного суду від 26 серпня 2021 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області, третя особа  Головне управління ДПС в Одеській області про визнання незаконною, протиправною, необґрунтованою, такою що не підлягає виконанню, не діючою та скасування вимоги, визнання відсутності боргів, стягнення коштів, зобов`язати вчинити певні дії, визнання протиправними дії та бездіяльність, -
ПОЗОВНІ ВИМОГИ ТА
НАСЛІДКИ ВИРІШЕННЯ ПОЗОВУ СУДОМ ПЕРШОЇ ІНСТАНЦІЇ

12 березня 2021 року ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області, третя особа  Головне управління ДПС в Одеській області, в якому просила суд:
- визнати протиправною, необґрунтованою, недійсною, що не підлягає виконанню та скасувати судом «Вимогу» Білгород - Дністровського міжрайонного управління ПФ в Одеській області (УПФУ) № Ф-636-У від 09.04.2012 р. про стягнення з ОСОБА_1 , відсутнього, що не відповідає фактичним обставинам, боргу в розмірі - 979,59 грн. по ЄСВ за період ведення позивачем СПД на єдиному податку без найманих працівників з 07.07.2005 р. по 14.03.2011 р., яка не доведена відповідачем до відома позивача по нинішній період (11 років), складена відповідачем за відсутності на те підстав і доказів, без урахування всіх обставин. необхідних для прийняття рішення (вимоги), оскільки на те є всі законні підстави і тверді, що визначають, достатні і бездоганні докази.
- зобов`язати відповідача не застосовувати (не виконувати), заборонити відповідачу - ГУ ПФУ застосовувати протиправну, необґрунтовану, недійсну, що не підлягає виконанню «Вимогу» УПФУ № Ф-636-У від 09.04.2012 р. по відношенню до позивача, ОСОБА_1 , застосування вказаної «Вимоги» відповідачем - ГУ ПФУ та / або іншими суб`єктами владних повноважень означає і є навмисним, систематичним правопорушенням, яке тягне за собою відповідальність.
- врахувати судом фактичні обставини і визнати - у позивача, ОСОБА_1 , на законному рівні, відсутність будь-які заборгованості по податках, обов`язковим внескам, в т.ч. по ЄСВ, були відсутні і відсутні обов`язки платника ЄСВ за період ведення позивачем СПД (суб`єкта підприємницької діяльності) на єдиному податку без найманих працівників з 07.07.2005 року по 14.03.2011 року;
- відшкодувати на користь позивача, ОСОБА_1 , одним платежем, в повному обсязі в термін в 10-ти денний (десятиденний) календарний день з дати винесення судом рішення суму виплати відшкодування моральної шкоди, заподіяної відповідачем - ГУ ПФУ, а саме відшкодувати станом на березень 2021 року не менше: 
в іноземній валюті, в Євро відшкодувати не менше: 2 627 000,00 (дві мільйони шістсот двадцять сім тисяч Євро).
у національній валюті в грн. сума відшкодування моральної шкоди еквівалентно до іноземної валюта, до Євро по курсу не менше  34,1459 грн. за 1 Євро по Національному банку України відшкодувати не менше: 89 701 279,00 грн. (вісімдесят дев`ять мільйонів сімсот одна тисяча двісті сімдесят дев`ять гривень).
- відшкодувати при простроченні прострочену суму виплати моральної шкоди на позивача, ОСОБА_1 , заподіяної відповідачем - ГУ ПФУ (діями, бездіяльністю, протиправною, необґрунтованою, не дійсною, що не підлягає виконанню, не доведеної відповідачем до відома позивача «Вимогою» УПФУ № Ф-636-У від 09.04.2012 р., про протиправне, примусове стягнення і протиправно, необґрунтовано, примусово стягнутих і отриманих неповноважним стягувачем на користь стягувача, відповідача - ГУ ПФУ з пенсії позивача, відсутнього боргу в розмірі - 979, 59 грн. за ЄСВ , через 9 років за період ведення СПД на єдиному податку без найманих працівників з 07.07.2005 року по 14.03.2011 року, стягнуто незаконно посягаючи на майно позивача у вигляді пенсії, залишаючи позивача без засобів існування, здійснюючи геноцид по відношенню до позивача, стягнуті, в підсумку - 1117,63 грн.) відшкодувати з початку моменту прострочення за кожен день прострочення, а саме з 10-го дня після винесення судом рішення, до моменту повного фактичного розрахунку з позивачем, з метою гарантованого і ефективності виконання рішення суду перед позивачем, а саме шляхом нарахування штрафних санкцій на всю суму належну до виплати позивачу на користь позивача, в залежності від місяця в якому буде винесено судом рішення, в подальшому з моменту прострочення суми виплати зі збільшенням за кожен день прострочений по 2% пені щоденних на всю суму яка утворилася (належну до виплати позивачу) + 3% на всю суму по дату повного розрахунку з позивачем на користь позивача суми відшкодування моральної шкоди, при тому, прошу відшкодувати без будь-яких обчислень, тобто + суму будь-якого податку, який може підлягати сплаті з суми яка утворилася (+ вирахувані податки та інші відрахування з суми, яку належить мата для відшкодування на користь позивача), тобто звільнити позивача від належних обчислень з суми, яку належить мати для відшкодування моральної шкоди на користь позивача.
- стягнути на користь позивача, ОСОБА_1 , з відповідача - ГУ ПФУ в повному обсязі суму виплати по компенсації знецінення, видів неустойки які утворилися спочатку і що тривають накопичуватися до основної, базової суми 979,59 грн. за необґрунтовано, протиправно, примусово стягнутих і отриманих відповідачем, на користь відповідача з пенсії позивача, здійснюючи геноцид по відношенню до позивача, відсутнього, що не відповідає фактичним обставинам боргу по ЄСВ, з грудня 2018 р. до моменту повного фактичного розрахунку відповідача з позивачем, стягнути в термін 5-тідневнго (п`ятиденного) робочого дня або з 8-мидневного (восьмиденного) календарного дня з дати винесення судом рішення по даному позову, а саме що утворилася до основної базової суми шляхом врахування наступних критерій (видів неустойки):
коефіцієнта інфляції (через здешевлення, знецінення грошей), що підлягає неустойка у вигляді: 3% інфляційних (річних), 20% штрафу за невиконання відповідачем зобов`язання (боргу, що утворився перед позивачем), і 2% пені щоденних за прострочення боргу, утворився у відповідача перед позивачем на базову суму в розмірі - 979.59 грн., необґрунтовано отриманих відповідачем з пенсії позивача, починаючи з моменту вираховування з пенсії позивача, а саме з грудня 2018 р. по дату повного розрахунку відповідача перед позивачем + 3% на всю суму по дату повного розрахунку відповідача з позивачем, при тому, прошу стягнути без будь-яких обчислень + суму будь-якого податку, який може підлягати сплаті з суми яка утворилася (+ вирахувані податки та інші відрахування з суми, яку належить для відшкодування на користь позивача), звільнити позивача від належний обчислень з суми , яку належить для виплати на користь позивача, належні виплати, обчислення провести за рахунок відповідача - ГУ ПФУ, стягнути станом на березень 2021р. в розмірі не менше:  15 745,88 грн. (п`ятнадцять тисяч сімсот сорок п`ять грн., 88 коп.) без базової суми - 979,59 грн., а разом з базовою сумою 979,59 грн. (за невиконаним відповідачем - ГУ ПФУ, рішення суду що вступила в силу Ухвала Одеського окружного адміністративного суду від 28.10.2019 р. по справі №815/39/17), разом стягнути на користь позивача в розмірі - 16 725,44 грн. (шістнадцять тисяч сімсот двадцять п`ять грн., 44 коп.). З подальшим зростанням, збільшенням до повного розрахунку відповідача з позивачем.
- стягнути на користь позивача, ОСОБА_1 , з відповідача - ГУ ПФУ в повному обсязі одним платежем при простроченні з моменту прострочення з урахуванням штрафних санкцій прострочену суму виплати по компенсації знецінення, видів неустойки що утворилися спочатку і триваючі накопичуються до основної базової суми 979,59 грн. за необґрунтовано, стягнутих і отриманих відповідачем з пенси позивача (з грудня 2018 р.), здійснюючи геноцид по відношенню до позивача, відсутнього, який не відповідає фактичним обставинам боргу по ЄСВ, стягнути в терміни в 5-ти денний (п`ятиденний) робочий день або в 8-денний календарний день з дати винесення судом рішення за позовом позивача зі збільшенням до моменту повного фактичного розрахунку відповідача з позивачем на користь позивача, з метою гарантованого і ефективності виконання рішення суду відповідачем перед позивачем, а саме шляхом нарахування штрафних санкцій, а саме за кожен день прострочення по 2% нені щоденних на всю останню прострочену, що утворилася суму виплати + 3% на всю суму по дату повного розрахунку відповідача з позивачем, при тому, Прошу стягнути без будь-яких обчислень + суму будь-якого податку, який може підлягати сплаті з суми яка утворилася (+ вирахувані податей та інші відрахування з суми, яку належите для відшкодування на користь позивача), звільните позивача від належних обчислень з суми, яку належить для виплати на користь позивача, належні виплати, обчислення провести за рахунок відповідача - ГУ ПФУ.
- стягнути на користь позивача, ОСОБА_1 , з відповідача - ГУ ПФУ одним платежем в повному обсязі з моменту прострочення з урахуванням штрафних санкцій вже прострочену базову суму виплати відповідачем позивачу в розмірі - 979.59 грн. за необґрунтовано отримані відповідачем з пенсії позивача (здійснюючи геноцид по відношенню до позивача, відсутнього, що не відповідає фактичним обставинам боргу по ЄСВ), стягнути з відповідача з моменту з якого вступила в законну чинність Ухвала Одеського окружного адміністративного суду від 28.10.2019 р. у справі №815/39/17 - про стягнення з відповідача - ГУ ПФУ (позивач у справі №815/39/17) на користь ОСОБА_1 , в розмірі - 979,59 грн. по ЄСВ, необґрунтовано отримані відповідачем за Постановою ДВС від 04.12.2017 р. ВП №55193991 про примусове виконавче провадження на підставі що не підлягає виконанню виконавчий лист Одеського окружного суду від 23.02.2019 р. №815/39/17, на підставі незаконної, необґрунтованої Постанови окружного адміністративного суду від 09.02.2017 р. у справі №815/39/17, прошу стягнути в рамках даного позову на користь позивача за кожен день прострочення до моменту повного фактичного розрахунку відповідача з позивачем, зобов`язати судом відповідача - ГУ ПФУ виконати рішення суду щодо відшкодування на користь позивача в терміни 5-тидневного (п`ятиденного) робочого дня або 8-мидневного (восьмиденного) календарного дня з дати винесення судом рішення по даному позову з метою гарантованого і ефективності виконання рішення суду відповідачем перед позивачем, а саме шляхом нарахування штрафних санкцій на всю суму належну до виплати відповідачем позивачу за кожен день прострочення по 2% пені щоденних на всю останню прострочену, що утворилася суму, належну до виплати відповідачем позивачу + 3% на всю суму но дату повного фактичного розрахунку відповідача з позивачем, при тому, прошу стягнути без будь-яких обчислень + суму будь-якого податку, який може підлягати сплаті з суми яка утворилася (+ вирахувані податей та інші відрахування з суми, яку належить для виплати на користь позивача), звільнити позивача від обчислень з суми, яку належить для виплати на користь позивача, належні виплати, обчислення стягнути з відповідача - ГУ ПФУ, станом в період з 19.12.2019 р. включно лютий 2021 р., на 01.03.2021 р. і прошу стягнути не менше: 71 641,05 грн. (сімдесят одна тисяча шістсот сорок одна грн., 05 коп.) не менше +  979,59 грн. (базова сума)  Разом 72 620.64 грн. (Сімдесят і дві тисяч шістсот двадцять грн.).
- стягнути на користь позивача, ОСОБА_1 , з відповідача - ГУПФУ одним платежем в повному обсязі в терміни в 5-ти денний (п`ятиденний) робочий день або в восьмиденний календарний день з дати винесення судом рішення за явно понесені позивачем обов`язкові витрати через відповідача (до звернення в суд і в період оскарження в суді дії, бездіяльності і протиправну, не дійсну, що не підлягає виконанню «Вимогу» УПФУ № Ф-636-У від 09.04.2012р. і необґрунтовано, протиправно, примусово стягнені і отримані стягувачем, на користь відповідача - ГУ ПФУ з пенсії позивача 979, 59 грн. за ЄСВ відсутнього, що не відповідає фактичним обставинам боргу по ЄСВ, незаконно посягаючи на майно позивача, здійснюючи геноцид) стягнути з відповідача суму з урахуванням:
коефіцієнта інфляції (через здешевлення, знецінення грошей), що піддягає неустойка у вигляді: 3% інфляційних (річних), 20% штрафу що утворився у відповідача борг перед позивачем за явно і очевидно понесені витрати позивачем через відповідача і 2% пені щоденних за прострочення основної суми перед позивачем за понесені позивачем неминучі витрати через відповідача, при тому, прошу стягнути без будь - яких обчислень + суму будь-якого податку, який може підлягати сплаті з суми яка утворилася (+ вирахувані податки та інші відрахування з суми, яку належить для відшкодування на користь позивача), належні обчислення стягнути з відповідача - ГУ ПФУ, стягнути станом на березень 2021р. в розмірі не менше: 116 138,96 грн. (сто шістнадцять тисяч сто тридцять вісім грн., 96 коп.).
- стягнути на користь позивача, ОСОБА_1 , з відповідача - ГУ ПФУ одним платежем в повному обсязі при простроченні за кожен день прострочення з початку моменту прострочення суму виплати відповідачем позивачу за явно понесені позивачем неминучі витрати через відповідача, з дня закінчення строку для виплати відповідачем позивачу, а саме в терміни в 5-ти денний (п`ятиденний) робочий день або в восьмиденний календарний день з дати винесення судом рішення, за кожен день прострочення до моменту повного Фактичного розрахунку відповідача з позивачем, з метою гарантованого і ефективності виконання рішення суду перед позивачем, а саме шляхом нарахування штрафних санкцій на всю суму належну до виплати відповідачем позивачу в залежності від місяця в якому буде винесено судом рішення в подальшому зі збільшенням за кожен день прострочення по 2% пені щоденних на всю останню прострочену, що утворилася у відповідача суму боргу, належну до виплати відповідачем позивачу + 3% на всю суму по дату повного розрахунку відповідача з позивачем, при тому, Прошу стягнути без будь - яких числень + суму будь-якого податку, який може підлягати сплаті з суми яка утворилася (+ вирахувані податки та інші відрахування з суми, яку належить для відшкодування на користь позивача), належні обчислення стягнути з відповідача - ГУ ПФУ, зробити за рахунок відповідача.
- відшкодувати на користь позивача, ОСОБА_1 , одним платежем, в повному обсязі в термін в 10-ти денний (десятиденний) календарний день з дати винесення судом рішення суму виплати відшкодування упущеної, можливої вигоди, завданої шкоди через відповідача - ГУ ПФУ (діями, бездіяльністю, його протиправної, необґрунтованою, не дійсною, що не підлягає виконанню, не доведеної відповідачем до відома позивача «Вимогою» УТТФУ № Ф-636-У від 09.04.2012р. про примусове стягнення з позивача і протиправно, необґрунтовано, примусово стягнутих і отриманих неповноважним стягувачем, відповідачем - ГУ ПФУ з пенсії позивача, відсутній, який не відповідає фактичним обставинам боргу в розмірі - 979,59 грн. за ЄСВ через 9 років за період ведення СПД на єдиному податку без найманих працівників з 07.07.2005р. по 14.03.2011р., стягнутих незаконно посягаючи на майно позивача у вигляді пенсії1, залишаючи без засобів існування, явно здійснюючи геноцид по відношенню до позивача, стягнені в результаті - 1117,63 грн.,), при тому, відшкодувати без будь-яких обчислень, тобто + суму будь-якого податку, який може підлягати сплаті з суми яка утворилася (+ вирахувані податки та інші відрахування з суми, яку належить для відшкодування на користь позивача), тобто звільнити позивача від належних обчислень з суми, яку належить для відшкодування шкоди на користь позивача, а саме відшкодувати станом на березень 2021р. не менше: в іноземній валюті, в Євро відшкодувати не менше: 900 000 000,00 Євро (дев`ятсот мільйонів Євро).
У національній валюті в грн. сума відшкодування моральної шкоди еквівалентно до іноземної валюти, до Євро по курсу не менше - 34.1459 грн. за 1 Євро по Національному банку України відшкодувати не менше: 3  000  000  000 грн. (три мільярди грн.).
- відшкодувати на користь позивача, ОСОБА_1 , одним платежем, в повному обсязі при простроченні прострочену суму виплати відшкодування упущеної, можливої вигоди. завданої відповідачем через відповідача - ГУ ПФУ (діями, бездіяльністю; протиправним вимогою, незаконно, протиправно, необґрунтовано, примусово стягнутого з пенсії позивача, незаконно посягаючи на майно позивача у вигляді пенсії, здійснюючи геноцид по відношенню до позивача, відсутнього, що не відповідає фактичним обставинам боргу - в розмірі - 979,59 грн. по ЄСВ, в результаті - 1117,63 грн.) з початку моменту прострочення суми виплати позивачу за кожен день прострочення виплати, а саме в терміни 10-тидневного (десятиденного) робочого дня з дня винесення судом рішення до моменту повного фактичного розрахунку з позивачем, з метою гарантованого і ефективного виконання рішення суду перед позивачем, а саме шляхом нарахування штрафних санкцій на всю суму належну до виплати на користь позивача, в залежності від місяця в якому буде винесено судом рішення, в подальшому з моменту прострочення суми виплати зі збільшенням за кожен день прострочення по 2% нені щоденних на всю суму яка утворилася + 3% на всю суму по дату повного розрахунку з позивачем на користь позивача, при тому, прошу відшкодувати без будь-яких обчислень, тобто + суму будь-якого податку, який може підлягати сплаті з суми яка утворилася (+ вирахувані податки та інші відрахування з суми, яку належить для відшкодування на користь позивача), тобто звільнити позивача від належних обчислень з суми, яку належить мати для відшкодування моральної шкоди на користь позивача.
- покласти судом відповідальність на відповідача - ГУ ПФУ щодо виконання рішень суду та зобов`язати виконати рішення суду щодо всіх питань в повному обсязі у встановлені терміни за позовом, позовних вимог і за клопотаннями і заявами в рамках справи за позовом позивача, ОСОБА_1 , в т.ч. покласти судом відповідальність на відповідача - ГУ ПФУ і на державу щодо виконання рішень суду щодо відшкодування на користь позивача суми виплати моральної шкоди, заподіяної відповідачем (його бездіяльністю, діями, протиправною, необґрунтованою вимогою про примусове стягнення і необґрунтовано отриманих з пенсії позивача відсутнього боргу в розмірі - 979,59 грн. за ЄСВ, залишаючи позивача без засобів існування, незаконно посягаючи на майно позивача у вигляді пенсії, здійснюючи геноцид по відношенню до позивача), а також при простроченні сум виплат на користь позивача, покласти відповідальність на відповідача - ГУ ПФУ та на державу відшкодувати на користь позивача прострочені суми виплат з урахуванням штрафних санкцій до повного фактичного розрахунку з позивачем на користь позивача, у встановлені терміни, з дня винесення судом рішень за позовом позивача.
- зобов`язати судом відповідача - ГУ ПФУ невідкладно (негайно) відзвітувати перед позивачем в письмовій формі чітко завіреним мокрою печаткою відповідним читабельним документом про вжиті дієві заходи і послідовних діях по етапах і остаточно в повному обсязі по виконанню всіх рішень суду щодо всіх питань в рамках справи по моєму позову, позовним вимогам, заявам і клопотанням, щодо всіх питань, в т.ч. щодо відшкодування позивачу на користь позивача суми виплати моральної шкоди в повному обсязі у встановлені терміни, з супровідним листом з повідомленням про вручення, незалежно від контролю з боку позивача, не чекаючи заяви позивача, тобто незалежно від заяви з боку позивача про примусове виконання рішень суду.
Обґрунтовуючи позовні вимоги позивач зазначила, що відповідачем складено довідку, відповідно до якої позивачем не сплачено єдиний внесок за 2011 рік в розмірі 979, 59 грн. та вимогу про сплату боргу № Ф-636-У від 09.04.2012 року. Позивач зазначає, що з вимогою вона не згодна та вважає її безпідставною, протиправною, незаконною та неправомірною, оскільки відповідно до Указу Президента України «Про спрощену систему оподаткування, обліку та звітності суб`єктів малого підприємництва» № 746/99 від 28.06.1999 року, платник єдиного податку не є платником збору на обов`язкове державне пенсійне страхування. Також позивач зазначає, що зазначені довідка та вимога відповідача складені на підставі  ст. 106 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування»  є безпідставними, незаконними та протиправними, оскільки п.п.1-9  ст. 106 зазначеного Закону  з 01.01.2011 року втратили чинність, а також, що  Закон України № 2461-VI від 08.07.2010 року  прийнятий із запізненням, та не мав сили у 2011 році. Також позивач вказує на те, що звіт за 2011 рік їй не знайомий та нею не підписувався. Крім того, позивач зазначає, що 14 березня 2011 року нею було подано заяву  про припинення підприємницької діяльності, проте через неправомірні дії відповідача кінцевий запис в єдиному реєстрі підприємців не було здійснено вчасно, що призвело до спричинення позивачу шкоди та збитків.
Позивач вважає, що вимога про сплату боргу з єдиного соціального внеску є протиправною та підлягає скасуванню.
Представник відповідача в обґрунтування своєї правової позиції зазначив, що позивач була зареєстрована в управлінні Пенсійного фонду України в м. Білгород-Дністровський як платник страхових внесків на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування з 12.07.2005 року за реєстраційним номером 1501039653 на підставі заяви, яка подана позивачем особисто. Відповідно до п. 3 Прикінцеві та перехідні положення Закону України  «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування»   з дня набрання чинності цим Законом платники страхових внесків на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття, загальнообов`язкове державне соціальне страхування у зв`язку з тимчасовою втратою працездатності та витратами, зумовленими похованням, загальнообов`язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності, вважаються платниками єдиного внеску. Перереєстрація платників страхових внесків та застрахованих осіб не здійснюється. Згідно з ч. 11 ст. 8  Закону № 2646  (в редакції Закону станом на 01.01.2011) єдиний внесок встановлюється у розмірі 34,7 відсотка на суми, що визначаються платниками самостійно для себе та членів сім`ї, які беруть участь у провадженні ними підприємницької діяльності, але не більше максимальної величини бази нарахування єдиного соціального внеску, встановленої цим Законом. При цьому сума єдиного соціального внеску не може бути меншою за розмір мінімального страхового внеску за кожну особу. Тобто, мінімальна заробітна плата помножена на 34,7 % за кожний місяць. Позивач знаходилась на спрощеній системі оподаткування та 23.12.2011 особисто до управління надала звіт за 2011 рік, відповідно до якого за період з січня по березень 2011 року до сплати належить єдиний соціальний внесок у розмірі 979,59 грн. (326,53 грн. х 3 міс.).
Згідно даних Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, 16.07.2014 року внесено запис про державну реєстрацію припинення підприємницької діяльності позивача. Державна реєстрація припинення підприємницької діяльності фізичної особи не припиняє її зобов`язань, що виникли під час провадження підприємницької діяльності, та не змінює строків та порядок виконання таких зобов`язань. Доводи позивача про відсутність обов`язку сплати єдиного соціального внеску за період здійснення підприємницької діяльності на єдиному податку та відсутності заборгованості є надуманими та не відповідають дійсності.
Рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 26 серпня 2021 року у задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області, третя особа  Головне управління ДПС в Одеській області про визнання незаконною, протиправною, необґрунтованою, такою що не підлягає виконанню, не діючою та скасування вимоги, визнання відсутності боргів, стягнення коштів, зобов`язати вчинити певні дії, визнання протиправними дії та бездіяльність - відмовлено.
Не погоджуючись з вказаним судовим рішенням, ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу, в якій ставиться питання про скасування судового рішення та ухвалення про задоволення позовних вимог в повному обсязі.  
Згідно до вимог ст.311 КАС України суд апеляційної інстанції розглянув справу в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами. 
Розглянувши матеріали справи, заслухавши доповідача, доводи апеляційної скарги, перевіривши законність і обґрунтованість судового рішення, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав. 

КОЛЕГІЯ СУДДІВ ВСТАНОВИЛА

07.07.2005 року виконавчим комітетом Білгород-Дністровської міської ради Одеської області проведено державну реєстрацію фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 .
Згідно свідоцтва про сплату єдиного податку фізична особа-підприємець ОСОБА_1 знаходилась на спрощеній системі оподаткування та була платником єдиного податку.
Відповідно до повідомлення про взяття на облік платника єдиного внеску з 08.07.2005 року позивач знаходилась на обліку в Управлінні пенсійного фонду України в м. Білгород-Дністровському та Білгород-Дністровському районі Одеської області (на підставі  постанов Кабінету Міністрів України від 27.07.2011 року № 803 «Про утворення територіальних органів Пенсійного фонду України»  та правління Пенсійного фонду України від 01.08.2011 року № 21-2 «Про заходи щодо припинення діяльності деяких управлінь Пенсійного фонду України в районах, містах, районах у містах», Управління пенсійного фонду України в м. Білгород-Дністровський реорганізовано в Управління пенсійного фонду України в м. Білгород-Дністровському та Білгород-Дністровському районі Одеської області), та була платником єдиного внеску, розмір якого складає 34, 7 %.
30.05.2011 року ОСОБА_1 було подано звіт про суми нарахованого єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування до органів Пенсійного фонду України за 2011 рік, що підтверджується копією звіту (а.с.206, т.2).
Як вбачається із зазначеного звіту за 2011 рік, поданому фізичною особою-підприємцем ОСОБА_1 , самостійно визначена сума усього до сплати за січень-березень 2011 року складала 979,59 грн.
Станом на 20.01.2012 року у ОСОБА_1 утворилась недоїмка зі сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування на суму 979,59 грн.
У зв`язку з несплатою у добровільному порядку єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування на суму 979,59 грн., відповідачем було направлено ОСОБА_1 вимогу про сплату боргу № Ф-636-У від 09.04.2012 року, яка отримана позивачкою 11.05.2012 року, що підтверджується зворотнім повідомленням про отримання (а.с. 205, т.2).
З позову вбачається та матеріалами справи підтверджено (а.с.82,83 т.1), що 14.03.2011 року позивачкою була подана заява та до державного реєстру внесено рішення фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 про припинення підприємницької діяльності.
26.05.2001 року видано довідку Білгород-Дністровської ОДПІ №8038, згідно з якою у платника ОСОБА_1 відсутня заборгованість по податках, зборах (обов`язкових платежах).
16.07.2014 року за вх. № 04.3-567 реєстраційною службою Білгород-Дністровського міськрайонного управління юстиції в Одеській області на адресу позивачки направлено повідомлення про проведення державної реєстрації припинення підприємницької діяльності фізичної особи-підприємця та внесення запису до Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців від 16.07.2014 року № 25520060005001403.
Вирішуючи дану справу в апеляційному провадженні, колегія суддів приходить до наступних висновків.
ЗАСТОСУВАННЯ НОРМ ПРАВА

Вимогами ч.1 ст.2 КАС України  передбачено, що завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.
Відповідно до вимог ч.2 ст.2 КАС України  у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень, адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційна, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.
Керуючись положеннями вищевказаних законів, Кодексом та контекстом Конституції України можна зробити висновок, що однією з найважливіших тенденцій розвитку сучасного законодавства України є розширення сфери судового захисту, в тому числі судового контролю за правомірністю і обґрунтованістю рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень.
Відповідно до вимог ч.2 ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Відповідно до п. 2 ч.1 ст.1 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування»  єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування - консолідований страховий внесок, збір якого здійснюється до системи загальнообов`язкового державного соціального страхування в обов`язковому порядку та на регулярній основі з метою забезпечення захисту у випадках, передбачених законодавством, прав застрахованих осіб та членів їхніх сімей на отримання страхових виплат (послуг) за діючими видами загальнообов`язкового державного соціального страхування.
Відповідно до п.1 ч.2 ст.6 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування», платники єдиного внеску зобов`язані своєчасно та в повному обсязі нараховувати, обчислювати та сплачувати єдиний внесок.
Відповідно до ч.8 ст.9 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування», платники єдиного внеску зобов`язані сплачувати єдиний внесок, нарахований за відповідний базовий звітний період, не пізніше 20 числа місяця, що настає за базовим звітним періодом. Базовим звітним періодом є календарний місяць, а для платників, зазначених в абзацах 3 та 4 п.1 ч.1 ст.4 Закону - календарний рік.
При цьому, частиною дванадцятою статті 9 Закону № 2464-IV встановлено, що єдиний внесок підлягає сплаті незалежно від фінансового стану платника.
Згідно з пунктом 3 частини першої статті 7 Закону № 2464-IV єдиний внесок для платників, зазначених у пункті 4 частини першої статті 4 цього Закону, які обрали спрощену систему оподаткування, нараховується на суми, що визначаються такими платниками самостійно для себе та членів сім`ї, які беруть участь у провадженні ними підприємницької діяльності, але не більше максимальної величини бази нарахування єдиного внеску, встановленої цим Законом. При цьому сума єдиного внеску не може бути меншою за розмір мінімального страхового внеску за кожну особу.
Відповідно до частини п`ятої статті 7 Закону № 2464-IV єдиний внесок нараховується на суми, зазначені в частинах першій і другій цієї статті, незалежно від джерел їх фінансування, форми, порядку, місця виплати та використання, а також від того, чи виплачені такі суми фактично після їх нарахування до сплати.
Згідно з частиною 4 статті 25 Закону № 2464-IV територіальний орган Пенсійного фонду у порядку, за формою і в строки, встановлені Пенсійним фондом за погодженням з центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сферах трудових відносин, соціального захисту населення, надсилає платникам єдиного внеску, які мають недоїмку, вимогу про її сплату. Вимога про сплату недоїмки є виконавчим документом. Платник єдиного внеску зобов`язаний протягом десяти робочих днів з дня надходження вимоги про сплату недоїмки сплатити суми недоїмки та штрафів разом з нарахованою пенею. У разі незгоди з розрахунком суми недоїмки платник єдиного внеску узгоджує її з органом Пенсійного фонду в порядку, встановленому Пенсійним фондом за погодженням з центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сферах трудових відносин, соціального захисту населення. У разі якщо згоди з органом Пенсійного фонду не досягнуто, платник єдиного внеску зобов`язаний сплатити суми недоїмки та штрафів разом з нарахованою пенею протягом десяти робочих днів з дня надходження рішення відповідного органу Пенсійного фонду або оскаржити вимогу до органу Пенсійного фонду вищого рівня чи в судовому порядку. У разі якщо платник єдиного внеску протягом десяти робочих днів з дня надходження вимоги не сплатив зазначені у вимозі суми недоїмки та штрафів разом з нарахованою пенею, не узгодив вимогу з органом Пенсійного фонду, не оскаржив вимогу в судовому порядку або не сплатив узгоджену суму недоїмки протягом десяти робочих днів з дня надходження узгодженої вимоги, територіальний орган Пенсійного фонду надсилає в порядку, встановленому законом, до підрозділу державної виконавчої служби вимогу про сплату недоїмки.
У зв`язку з внесенням змін до  Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування»  Законом України» № 406- VII від 04.07.2013 року «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України у зв`язку з проведенням адміністративної реформи», який набрав чинності 11.08.2013 року, такі функції та повноваження з 01.10.2013 року передані центральному органу виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику Міністерства доходів і зборів України та територіальним органам доходів і зборів.
Як встановлено, позивач була зареєстрована в управлінні Пенсійного фонду України в м. Білгород-Дністровському та Білгород-Дністровському районі Одеської області, як платник страхових внесків  на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування з 12.07.2005 року за реєстраційним №1501039653, а з 01.01.2011 року, як платник єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування. 
Згідно із звітом поданим фізичною особою-підприємцем ОСОБА_1 за 2011 рік, сума єдиного внеску за січень-березень 2011 року складала 979,59 грн.
Станом на 20.01.2012 року у ОСОБА_1 утворилась недоїмка зі сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування на суму 979,59 грн.
Управлінням Пенсійного фонду України позивачці була надіслана податкова вимога №Ф-636-У від 09.04.2012 року відповідно до положень  ст.25 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування», яку позивачка отримала 11.05.2012 року, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення № 67701 0370292 7 (а.с.205 т.2).
Отже, позивачці було відомо про наявність заборгованості по єдиному внеску у розмірі 979,59 грн. та вимоги № Ф-636-У від 09 квітня 2012 року, проте жодних дій щодо врегулювання спірних питань позивачкою, починаючи з 12.05.2012 року  вчинено не було.
Враховуючи викладене, суд апеляційної інстанції погоджується з висновками суду першої інстанції щодо необґрунтованості доводів позивачки щодо визнання протиправною та не обґрунтованою вимоги відповідача № Ф-636-У від 09.04.2012 року на суму єдиного внеску 979,59 грн., оскільки вказана вимога складена відповідачем на підставі поданого позивачкою звіту за 2011 рік, що підтверджується звітом про суми нарахованого доходу застрахованих осіб та суми нарахованого єдиного внеску від 30.05.2011 року.
Щодо позовних вимог про зобов`язання відповідача не застосовувати (не виконувати), заборонити відповідачу - ГУ ПФУ вимогу № Ф-636-У від 09.04.2012 року по відношенню до позивача.  
Положеннями статті 55 Конституції України, право на судовий захист, звертаючись до суду, особа вказує в позові власне суб`єктивне уявлення про порушене право чи охоронюваний інтерес та спосіб його захисту. Вирішуючи спір, суд зобов`язаний надати об`єктивну оцінку наявності порушеного права чи інтересу на момент звернення до суду, а також визначити, чи відповідає обраний позивачем спосіб захисту порушеного права тим, що передбачені законодавством, та чи забезпечить такий спосіб захисту відновлення порушеного права позивача.
У порядку адміністративного судочинства підлягають захисту лише порушені права, однак, суд позбавлений можливості задовольняти вимоги на майбутнє для захисту прав особи від можливих негативних дій суб`єкта владних повноважень у подальшому, оскільки, на час розгляду справи таких не існує.
З аналізу статей  2,  5 Кодексу адміністративного судочинства України  можна дійти висновку, що в порядку адміністративного судочинства захисту підлягають тільки порушені права, а не ті, які можуть бути порушені в майбутньому.
Таким чином, неможливо зобов`язати відповідача на майбутнє вчиняти певні дії, оскільки відсутні факти порушення прав позивача в майбутньому.
Щодо позовних вимог в частині визнання відсутності у позивача на законному рівні заборгованості по податках, обов`язкових внесках, в тому числі по єдиному внеску колегія суддів зазначає, що суд не може втручатися у дискрецію (вільний розсуд) відповідача поза межами перевірки за критеріями відповідності прийняття ним рішень, вчинення дій або бездіяльності, передбаченими частиною третьою  статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України, підміняти його і перебирати на себе повноваження надані Кабінету Міністрів України Конституцією України та Законами України.
Крім цього, жодним іншим органом або посадовою, службовою особою, окрім виключно податкового органу, не можуть здійснюватися повноваження і прийматись рішення, які згідно з чинним законодавством України належать до компетенції податкового органу.
Щодо стягнення з відповідача необґрунтовано отриманих коштів у розмірі 979,59 грн. за Постановою ДВС від 04.12.2017 р. ВП №55193991 про примусове виконавче провадження на підставі виконавчого листа Одеського окружного адміністративного суду від 23.02.2019 р. №815/39/17, суд апеляційної інстанції зазначає наступне.
Як встановлено матеріалами адміністративної справи, ухвалою Одеського окружного адміністративного суду від 08.10.2020 року стягнуто з рахунків Головного управління Державної податкової служби в Одеської області (адреса: вул. Семінарська, 5, м. Одеса, 65044, код ЄДРПОУ 43142370) на користь ОСОБА_1 безпідставно одержаної за виконавчим листом Одеського окружного адміністративного суду від 23 лютого 2017 року по справі № 815/39/17 заборгованості зі сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування в розмірі 979,59 грн. (дев`ятсот сімдесят дев`ять гривень п`ятдесят дев`ять копійок).
А отже, стягнення суми заборгованості зі сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування в розмірі 979,59 грн. за виконавчим листом Одеського окружного адміністративного суду від 23 лютого 2017 року по справі № 815/39/17 вже наявне судове рішення про повернення позивачці цієї суми на підставі ухвали Одеського окружного адміністративного суду від 08.10.2020 року, а тому позовні вимоги в цій частині не підлягають задоволенню.
Щодо позовних вимог в частині відшкодування моральної шкоди, то на переконання колегії суддів позивач не надала до суду жодних переконливих доказів на підтвердження причинного зв`язку між протиправними на її думку діями відповідача, які полягають у винесенні вимоги про сплату боргу по єдиному внеску та завданою їй моральною шкодою (у вигляді розладів здоров`я внаслідок душевних страждань, психологічних переживань тощо).
Щодо позовних вимог в частині стягнення на користь позивачки суми виплати по компенсації знецінення, видів неустойки які утворилися і які тривають, а також відшкодування на користь позивачки суму виплати відшкодування упущеної, можливої вигоди, завданої шкоди та понесених позивачем витрат через відповідача, суд апеляційної інстанції, що вищевказані вимоги є похідними, тому такі вимоги також не підлягають задоволенню.
Згідно ст. 242 КАС України  рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.
Поряд з цим, слід зазначити, що згідно п. 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.
Згідно статті 90 Кодексу адміністративного судочинства України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), що міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).
Відповідно до ч.1-3 ст.242 КАС України, рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.
За таких обставин колегія суддів вважає наведені висновки суду першої інстанції правильними і такими, що відповідають вимогам ст.ст. 2, 7, 8, 9, 10, 73, 74, 77 КАС України та не приймає доводи, наведені в апеляційній скарзі про те, що рішення підлягає скасуванню.
Відповідно до вимог ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу, а в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. Отже, в адміністративному процесі, як виняток із загального правила, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень встановлена презумпція його винуватості. Презумпція винуватості покладає на суб`єкта владних повноважень обов`язок аргументовано, посилаючись на докази, довести правомірність свого рішення, дії чи бездіяльності та спростувати твердження позивача про порушення його прав, свобод чи інтересів.
Враховуючи вищевикладене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції порушень норм матеріального і процесуального права при вирішенні справи не допустив, а наведені в апеляційній скарзі доводи правильність висновків суду не спростовують. За таких обставин, апеляційна скарга задоволенню не підлягає.
Керуючись ст.ст. 308; 311; 315; 316; 321; 322; 325 КАС України, суд апеляційної інстанції, - 
ПОСТАНОВИВ :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення, а рішення Одеського окружного адміністративного суду від 26 серпня 2021 року - без змін.
          Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дати її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту судового рішення з підстав, передбачених статтею 328 КАС України.

Головуючий суддя 	 	Джабурія О.В.	
Судді	    	Ступакова І.Г.   Кравченко К.В.