СХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 січня 2022 року                             м. Харків                       Справа № 922/3024/21  

          Східний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:
головуючий суддя Здоровко Л.М., суддя Лакіза В.В., суддя  Плахов О.В.,

за участю секретаря судового засідання Бєлкіної О.М.,
представників учасників провадження у справі про банкрутство:
Публічного акціонерного товариства "Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк" – Западнюк М.А. на підставі довіреності від 27.10.2021 №0024701/34817-21, свідоцтво про право на заняття адвокатською діяльністю від 08.12.2018 серії ЗР №21/1790,
керуючий реструктуризацією – арбітражний керуючий Шишлов О.М., свідоцтво про право на здійснення діяльності арбітражного керуючого  №975 від 11.06.2013,
розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Східного апеляційного господарського суду апеляційну скаргу Акціонерного товариства "Державний експортно-імпортний банк України", м. Київ, (вх.№3676Х/2) на ухвалу Господарського суду Харківської області від 02.11.2021 щодо розгляду заяви Акціонерного товариства "Державний експортно-імпортний банк України" з грошовими вимогами до боржника, постановлену у приміщенні Господарського суду Харківської області суддею Усатим В.О., час проголошення ухвали - 15:37год., дата складання повного тексту ухвали - 08.11.2021, та на ухвалу Господарського суду Харківської області від 02.11.2021 (попереднє засідання), постановлену у приміщенні Господарського суду Харківської області суддею Усатим В.О., час проголошення ухвали - не зазначено, дата складання повного тексту ухвали - 08.11.2021 у справі №922/3024/21 
за заявою фізичної особи ОСОБА_1 , м. Харків,
про неплатоспроможність

ВСТАНОВИВ:

Ухвалою Господарського суду Харківської області від 02.09.2021, зокрема, відкрито провадження у справі про неплатоспроможність фізичної особи ОСОБА_1 ; введено процедуру реструктуризації боргів боржника та мораторій на задоволення вимог кредиторів; призначено керуючим реструктуризацією фізичної особи ОСОБА_1 арбітражного керуючого Шишлова О.М.; призначено попереднє засідання суду.
04.09.2021 здійснено офіційне оприлюднення оголошення про відкриття провадження у справі про неплатоспроможність.
29.09.2021 до суду від Акціонерного товариства "Державний експортно-імпортний банк України" надійшла заява з грошовими вимогами до боржника (вх.№22854), в якій заявник просить суд прийняти дану заяву до розгляду, визнати вимоги АТ "Укрексімбанк" у розмірі 93 662 567, 59грн, з яких:                        4 540, 00грн - витрати зі сплати судового збору, 75 380 613, 14грн - друга черга вимог кредиторів, 87 214, 45грн - третя черга вимог кредиторів (пеня),                        18 190 200, 00грн - вимоги, забезпечені заставою майна боржника.
Ухвалою Господарського суду Харківської області від 02.11.2021 заяву Акціонерного товариства "Державний експортно-імпортний банк України" з грошовими вимогами до боржника задоволено частково; визнано грошові вимоги Акціонерного товариства "Державний експортно-імпортний банк України" до боржника в розмірі 14 752 740, 88грн, з яких: 14 665 526, 43грн - сума основного боргу, забезпечена заставою майна боржника, 87 214, 45грн - пеня, забезпечена заставою майна боржника, а також 4 540, 00грн витрат зі сплати судового збору; решту грошових вимог Акціонерного товариства "Державний експортно-імпортний банк України" відхилено; зобов`язано керуючого реструктуризацією включити визнані вимоги АТ "Укрексімбанк" до реєстру вимог кредиторів відповідно до вимог Кодексу України з процедур банкрутства; зобов`язано керуючого реструктуризацією включити витрати кредитора зі сплати судового збору  за подання заяви з грошовими вимогами до боржника відповідно до частини 2 статті 133 Кодексу України з процедур банкрутства.
Ухвала місцевого господарського суду мотивована тим, що у резолютивній частині рішення Червонозаводського районного суду м. Харкова від 25.03.2014 у справі №646/964/13-ц визначено зобов`язання боржника перед кредитором, яке підлягає стягненню, у національній валюті за курсом Національного банку України, без зазначення еквіваленту в іноземній валюті, отже, заявлення АТ "Укрексімбанк" вимог щодо різниці в курсі, встановленим Національним банком України, яка виникла у період із дня прийняття рішення (25.03.2014) до дня подання заяви кредитора з грошовими вимогами (27.09.2021) є безпідставним. З огляду на вищевикладене, приймаючи до уваги, що матеріали справи не містять доказів виконання ОСОБА_1 рішення Червонозаводського районного суду м. Харкова від 25.03.2014 у справі №646/964/13-ц, суд зазначив, що визнанню підлягають грошові вимоги АТ "Укрексімбанк" до боржника в розмірі, визнаному рішенням Червонозаводського районного суду м. Харкова від  25.03.2014  у  справі №646/964/13-ц,  а  саме: 10 814 366, 10грн - основна сума боргу, 2 639 681, 37 грн  -  відсотки  за користування кредитом, пеня – 87 214, 45грн, а також                   1 720, 50грн - витрати зі сплати судового збору.
Суд першої інстанції дійшов висновку, що АТ "Укрексімбанк", звернувшись із позовом до Червонозаводського районного суду м. Харкова, на власний розсуд змінив умови основного зобов`язання щодо строку дії кредитного договору, періодичності платежів, порядку сплати процентів за користування кредитом, тому після стягнення у судовому порядку з                         ОСОБА_1 всієї суми заборгованості за кредитним договором, банк утратив можливість нарахування та стягнення з боржника згідно з частиною другою статті 1050 Цивільного кодексу України відсотків за вказаним договором, натомість, має право, зокрема, на отримання 3% річних від простроченої суми боргу згідно з положеннями статті 625 Цивільного кодексу України в межах строку позовної давності.
У зв`язку з невиконанням ОСОБА_1 рішення Червонозаводського районного суду м. Харкова від 25.03.2014 у справі № 646/964/13-ц, заявником нараховано 3% річних за період з 02.09.2018 по 01.09.2021 у розмірі 273 609, 96 доларів США, перевіривши правильність нарахування яких, суд дійшов висновку, що дане нарахування здійснено невірно, оскільки відповідний розрахунок було здійснено банком із урахуванням суми прострочення основного зобов`язання та відсотків за користування кредитом у доларах США.
Внаслідок здійсненого самостійного розрахунку, судом встановлено, що сума 3% річних за прострочення виконання грошового зобов`язання в розмірі                10 814 366, 10грн за період, зазначений заявником, становить 972 404, 10грн, а сума 3% річних за несплату процентів за користування кредитом у розмірі               2 639 681, 37грн складає 237 354, 36грн.
Ухвалою Господарського суду Харківської області від 02.11.2021 (попереднє засідання)  постановлено, що до реєстру вимог кредиторів фізичної особи ОСОБА_1 підлягають включенню визнані судом вимоги, а саме:
- вимоги ФОП Гаврика Володимира Петровича у розмірі 1 300 000, 00грн - основного боргу та 4 540, 00грн витрат зі сплати судового збору;
- вимоги ОСОБА_2 в розмірі 8 674 680, 00грн основного боргу та 4 540, 00грн витрат зі сплати судового збору;
- вимоги Акціонерного товариства "Державний експортно-імпортний банк України" в розмірі 14 752 740, 88грн, які забезпечені заставою майна боржника, та 4 540, 00грн витрат зі сплати судового збору.
Також постановлено, що окремо до реєстру вимог кредиторів фізичної особи ОСОБА_1 підлягають внесенню відомості про майно боржника, яке є предметом застави Акціонерного товариства "Державний експортно-імпортний банк України" згідно з іпотечним договором №6807Z225 від 28.09.2007, посвідченим приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Гавриловою С.А. та зареєстрованим у реєстрі за №6205, а саме: нежитлові приміщення підвалу №1-4, 25, 28-38, 41, 42, 44-47  загальною площею 573, 0кв.м, 1-го поверху №1-23, 25, 26, 40-50 загальною площею                  591, 0кв.м, 2-го поверху №№1, 2, 3, 6, 8-35 загальною площею 512, 6кв.м,                    3-го поверху №1-40 загальною площею 491, 1кв.м, 4-го поверху №1-41  загальною площею 497, 7кв.м, 5-го поверху №1-29 загальною площею                    505, 8кв.м, 6-го поверху №1-26 загальною площею 505, 5кв.м, 7-го поверху   №1-36 загальною  площею  499, 5кв.м, 8-го поверху №1-28 загальною площею 505, 0кв.м, 9-го поверху №1-34 загальною площею 505, 4кв.м, 10-го поверху №1-28 загальною площею 502, 5кв.м, 11-го поверху №1-10 загальною площею 534, 9кв.м в літ. "Д-11" загальною площею 6 224, 0кв.м, що знаходяться за адресою: АДРЕСА_1 . 
Постановлено, що вимоги кредиторів, заявлені після спливу строку, встановлено частиною 1 статті 45 Кодексу, розглядаються судом у порядку черговості їх отримання та задовольняються в порядку черговості, встановленої статтею 133 Кодексу України з процедур банкрутства. 
Зобов`язано керуючого реструктуризацією включити визнані вимоги кредиторів до реєстру вимог кредиторів у відповідності до вимог Кодексу України з процедур банкрутства.
Зобов`язано керуючого реструктуризацією включити витрати кредиторів зі сплати судового збору за подання заяв з грошовими вимогами до боржника відповідно до частини 2 статті 133 Кодексу України з процедур банкрутства. 
Зобов`язано керуючого реструктуризацією повідомити кредиторів про місце і час проведення зборів кредиторів та організувати їх проведення відповідно до вимог статті 123 Кодексу України з процедур банкрутства, збори кредиторів мають відбутися не пізніше 14 днів з дня постановлення даної ухвали.
Зобов`язано керуючого реструктуризацією надати рішення зборів кредиторів, прийняте відповідно до вимог частини 8 статті 123 Кодексу України з процедур банкрутства та оформлене протоколом. 
Призначено судове засідання, на якому буде розглянуто погоджений кредиторами план реструктуризації боргів або прийнято рішення про перехід до процедури погашення боргів чи про закриття провадження у справі. 
Ухвала місцевого господарського суду (попереднє засідання) мотивована тим, що суд вважає за необхідне зазначити вимоги, які визнані судом і підлягають включенню до реєстру вимог кредиторів ОСОБА_1 , а також відомості про майно боржника, яке є предметом застави, та зобов`язати керуючого реструктуризацією повідомити кредиторів про місце і час проведення зборів кредиторів, організувати їх проведення згідно з вимогами статті 123 Кодексу України з процедур банкрутства, та надати рішення зборів кредиторів, прийняте відповідно до частини 8 статті 123 Кодексу України з процедур банкрутства, оформлене протоколом. 
Не погодившись з ухвалами місцевого господарського суду від 02.11.2021, Акціонерне товариство "Державний експортно-імпортний банк України" звернулося до Східного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій, посилаючись на порушення місцевим господарським судом норм матеріального та процесуального права, просить скасувати ухвалу Господарського суду Харківської області від 02.11.2021 щодо розгляду заяви Акціонерного товариства "Державний експортно-імпортний банк України" з грошовими вимогами до боржника та ухвалу Господарського суду Харківської області від 02.11.2021 (попереднє засідання) в частині визнання вимог Акціонерного товариства "Державний експортно-імпортний банк України", та в цих частинах просить постановити нове рішення, яким визнати грошові вимоги Акціонерного товариства "Державний експортно-імпортний банк України" на загальну суму 93 662 567, 59грн та 6 260, 50грн судового збору.
Свої вимоги апелянт обґрунтовує тим, що позивачем прийняті на себе зобов`язання за кредитним договором виконані в повному обсязі, перераховані кредитні кошти в сумі 2   770   000 доларів США на поточний рахунок боржника; рішення Червонозаводського районного суду м. Харкова від 25.03.2014 у справі №646/964/13-ц про стягнення заборгованості за кредитним договором боржником не виконано.
Крім того, як вказує апелянт, рішенням Червонозаводського районного суду м. Харкова від 30.09.2015 у справі № 646/11355/15-ц частково задоволено позов ПАТ "Державний експортно-імпортний банк України" до ОСОБА_1 , ОСОБА_3 , ТОВ "Клінта", ТОВ "Семенівська взуттєва фабрика" про стягнення грошових коштів; стягнуто з ОСОБА_1 заборгованість за кредитним договором у розмірі 686   951, 01 доларів США, пеню у розмірі 6   577   492, 27грн, яке боржником також не виконано.
На думку апелянта, оскільки сторони при укладенні кредитного договору передбачили можливість нарахування Банком процентів по день повного погашення заборгованості, відтак, Банк має право нараховувати проценти по день повного погашення.
Апелянт вважає, що законодавцем у Кодексі України з процедур банкрутства передбачений лише один процесуальний документ – ухвала попереднього засідання, яку суд постановляє за результатами розгляду заяв кредиторів з грошовими вимогами. Однак, на думку апелянта, суд фактично постановив дві ухвали якими визнав грошові вимоги АТ "Укрексімбанк", що не відповідає положенням законодавства.
До апеляційної скарги апелянтом додані додаткові докази: роздруківки рішення Червонозаводського районного суду м. Харкова від 30.09.2015, ухвали Апеляційного суду Харківської області від 10.03.2016 у справі №646/11355/15-ц з Єдиного державного реєстру судових рішень.
Ухвалою Східного апеляційного господарського суду від 17.12.2021 відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Акціонерного товариства "Державний експортно-імпортний банк України" на ухвалу Господарського суду Харківської області від 02.11.2021 щодо розгляду заяви Акціонерного товариства "Державний експортно-імпортний банк України" з грошовими вимогами до боржника та на ухвалу Господарського суду Харківської області від 02.11.2021 (попереднє засідання) у справі №922/3024/21; встановлено учасникам справи строк до 06.01.2022 для подання відзиву на апеляційну скаргу з доказами надсилання відзиву апелянту; встановлено учасникам справи строк 06.01.2022 для подання заяв і клопотань; призначено справу до розгляду на 20.01.2022 о 10:45год.
05.01.2022 від арбітражного керуючого Шишлова О.М. надійшов відзив на апеляційну скаргу (вх.№134), зазначає, що апеляційна скарга містить лише аргументи щодо незаконності, на думку Банку, невизнання судом процентів за користування кредитом.
Арбітражний керуючий з посиланням на практику Верховного Суду зазначає, що право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною 2 статті 1050 Цивільного кодексу України. Звернення з позовом про дострокове стягнення кредиту незалежно від способу такого стягнення змінює порядок, умови і строк дії кредитного договору. На час звернення з таким позовом вважається, що настав строк виконання договору в повному обсязі. Рішення суду про стягнення заборгованості чи звернення стягнення на заставлене майно засвідчує такі зміни. Право кредитора нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється у разі пред`явлення до позичальника вимог згідно із частиною 2 статті 1050 Цивільного кодексу України.
У зв`язку із цим, на думку арбітражного керуючого, у АТ "Укрексімбанк" відсутні підстави заявляти до боржника кредиторські вимоги як проценти за користування кредитом, нараховані за період після настання строку погашення кредиту щодо позичальника.
Крім того, як вказує арбітражний керуючий, кредитний договір не містить умов щодо права Банку нараховувати проценти по день повного погашення заборгованості.
З огляду на викладене, просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, ухвалу Господарського суду Харківської області від 02.11.2021 щодо розгляду заяви АТ "Державний експортно-імпортний банк України" -залишити без змін, ухвалу попереднього засідання Господарського суду Харківської області від 02.11.2021 – залишити без змін. 
До початку судового засідання від апелянта надійшла відповідь на відзив арбітражного керуючого Шишлова О.М. на апеляційну скаргу (вх.№692), зазначає, що кредитним договором передбачено нарахування Банком процентів по день повного погашення заборгованості, відтак, вважає, що Банк має право нараховувати проценти по день повного погашення заборгованості.
Також від апелянта надійшла заява про закриття провадження у справі (вх.№693), зазначає, що згідно з деклараціями, поданими у справі боржником за 2018, 2019 та 2020 роки, членами сім`ї боржника вказано лише дружину та двох доньок. Жодної інформації щодо інших членів сім`ї боржника, зокрема про батьків, в деклараціях не зазначено.
З огляду на викладене, просить закрити провадження у справі, оскільки вважає, що боржником подано до суду недостовірну інформацію в деклараціях про членів сім`ї та відповідно все наявне майно, що унеможливлює суду приймати об`єктивні рішення у справі.   
У судовому засіданні Східного апеляційного господарського суду 20.01.2022 представник Публічного акціонерного товариства "Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк" оголосив доводи апеляційної скарги, просить апеляційну скаргу задовольнити.
Також представник апелянта оголосив доводи заяви про закриття провадження у справі, просить її задовольнити.
Арбітражний керуючий Шишлов О.М. проти доводів апеляційної скарги заперечує, просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, ухвалу Господарського суду Харківської області від 02.11.2021 щодо розгляду заяви АТ "Державний експортно-імпортний банк України" - залишити без змін, ухвалу попереднього засідання Господарського суду Харківської області від 02.11.2021 – залишити без змін. 
Також арбітражний керуючий заперечує проти заяви про закриття провадження у справі.
Інші учасники своїм правом на участь у судовому засіданні не скористались, у судове засідання не з`явились; учасники справи про банкрутство були належним чином завчасно повідомлено про час, дату і місце судового засідання.
Розглянувши заяву апелянта про закриття провадження у справі, судова колегія зазначає таке.
Відповідно до положень статті 269 Господарського процесуального кодексу України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. 
Як вбачається із апеляційної скарги Публічного акціонерного товариства "Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк", останній оскаржує, зокрема ухвалу попереднього засідання Господарського суду Харківської області від 02.11.2021 в частині визнання вимог Акціонерного товариства "Державний експортно-імпортний банк України". 
Відтак, суд апеляційної інстанції переглядає ухвалу попереднього засідання Господарського суду Харківської області від 02.11.2021 в частині визнання вимог Акціонерного товариства "Державний експортно-імпортний банк України". 
Ухвала Господарського суду Харківської області від 02.11.2021 щодо розгляду заяви Акціонерного товариства "Державний експортно-імпортний банк України" з грошовими вимогами до боржника переглядається апеляційним господарським судом в межах доводів і вимог апеляційної скарги. 
Питання щодо подання боржником до суду інформації в деклараціях про членів сім`ї та все наявне майно при зверненні із заявою про відкриття провадження у справі про неплатоспроможність не є предметом апеляційного перегляду зазначених вище ухвал щодо кредиторських вимог Акціонерного товариства "Державний експортно-імпортний банк України".
Крім того, дана заява не була предметом розгляду суду першої інстанції, і наразі судом апеляційної інстанції не переглядається судове рішення, прийняте за результатами розгляду цієї заяви. 
Відтак, судова колегія відхиляє заяву апелянта про закриття провадження у справі як таку, що не стосується апеляційного перегляду ухвал щодо кредиторських вимог Акціонерного товариства "Державний експортно-імпортний банк України".
Враховуючи, що наявних у справі матеріалів достатньо для розгляду апеляційної скарги, представник апелянта і керуючий реструктуризацією оголосили доводи і вимоги щодо апеляційної скарги, учасники провадження у справі про банкрутство належним чином повідомлені про час, дату і місце судового засідання, і неявка їх представників у судове засідання не перешкоджає розгляду скарги, про що учасники були повідомлені ухвалою Східного апеляційного господарського суду від 17.12.2021, колегія суддів вважає за можливе розглянути скаргу в даному судовому засіданні.

Вирішуючи питання прийняття наданих апелянтом додаткових доказів: роздруківок рішення Червонозаводського районного суду м. Харкова від 30.09.2015, ухвали Апеляційного суду Харківської області від 10.03.2016 у справі №646/11355/15-ц з Єдиного державного реєстру судових рішень, суд апеляційної інстанції виходить з такого.
Відповідно до статті 269 Господарського процесуального кодексу України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього.
Отже, за загальним правилом, усі докази в обґрунтування своїх вимог та заперечень мають бути подані учасниками справи до суду першої інстанції, а до суду апеляційної інстанції додаткові докази подаються у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього. 
Прийняття судом апеляційної інстанції додатково поданих доказів без урахування наведених вище критеріїв у вирішенні питання про прийняття судом апеляційної інстанції таких доказів матиме наслідком порушення приписів статті 269 Господарського процесуального кодексу України.
Апеляційним господарським судом встановлено, що в апеляційній скарзі апелянт посилається на рішення Червонозаводського районного суду м. Харкова від 30.09.2015 у справі №646/11355/15-ц, яким, як зазначає апелянт, частково задоволено позов ПАТ "Державний експортно-імпортний банк України" до ОСОБА_1 , ОСОБА_3 , ТОВ "Клінта", ТОВ "Семенівська взуттєва фабрика" про стягнення грошових коштів; стягнуто з ОСОБА_1 заборгованість за кредитним договором у розмірі 686   951, 01 доларів США, пеню у розмірі 6   577   492, 27грн, яке боржником також не виконано.
До апеляційної скарги апелянтом додано роздруківки рішення Червонозаводського районного суду м. Харкова від 30.09.2015, ухвали Апеляційного суду Харківської області від 10.03.2016 у справі №646/11355/15-ц з Єдиного державного реєстру судових рішень.
Відповідно до роздруківки з Єдиного державного реєстру судових рішень рішення Червонозаводського районного суду м. Харкова від 30.09.2015 у справі №646/11355/15-ц, позов ПАТ "Державний експортно-імпортний банк України" в особі філії АТ "Укрексімбанк" в м. Харкові до ОСОБА_1,  ОСОБА_2, ТОВ "Клінта", ТОВ "Семенівська взуттєва фабрика" задоволено частково. 
Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ПАТ "Державний експортно-імпортний банк України" в особі філії АТ "Укрексімбанк" в м. Харкові заборгованість за кредитним договором у розмірі 686   951, 01 доларів США, пеню у розмірі 6   577   492, 27грн.
Позовні вимоги ПАТ "Державний експортно-імпортний банк України" в особі філії АТ "Укрексімбанк" в м. Харкові до ОСОБА_2, ТОВ "Клінта", ТОВ "Семенівська взуттєва фабрика" залишено без задоволення.
Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ПАТ "Державний експортно-імпортний банк України" в особі філії АТ "Укрексімбанк" в м. Харкові судовий збір у розмірі 3   654, 00грн.
Відповідно до роздруківки з Єдиного державного реєстру судових рішень ухвали Апеляційного суду Харківської області від 10.03.2016 у справі №646/11355/15-ц, скасовано рішення Червонозаводського районного суду                    м. Харкова від 30.09.2015 в частині відмови у задоволенні позову ПАТ "Державний експортно-імпортний банк України" в особі філії АТ "Укрексімбанк" в м. Харкові до ТОВ "Клінта", ТОВ "Семенівська взуттєва фабрика" про стягнення грошових коштів та закрито провадження у справі в цій частині.
Отже, надані апелянтом додаткові докази не є належними та допустимими доказами на підтвердження доводів, викладених в апеляційній скарзі, що рішенням Червонозаводського районного суду м. Харкова від 30.09.2015 у справі №646/11355/15-ц стягнуто саме з боржника – ОСОБА_1 заборгованість за кредитним договором у розмірі 686   951, 01 доларів США, пеню у розмірі 6   577   492, 27грн, оскільки достеменно цими роздруківками зазначене не підтверджується.
Крім того, як вбачається із матеріалів даної справи №922/3024/21, заявник ані у заяві про визнання кредиторських вимог, ані в будь-яких інших заявах, поясненнях, документах в суді першої інстанції не посилався на рішення Червонозаводського районного суду м. Харкова від 30.09.2015 у справі №646/11355/15-ц.
Оскільки додаткові докази: роздруківки рішення Червонозаводського районного суду м. Харкова від 30.09.2015, ухвали Апеляційного суду Харківської області від 10.03.2016 у справі №646/11355/15-ц з Єдиного державного реєстру судових рішень (якими тим паче не підтверджується беззаперечно заборгованість ОСОБА_1 перед апелянтом у розмірі 686   951, 01 доларів США, пені у розмірі 6   577   492, 27грн) не були подані заявником суду першої інстанції, дані доводи апелянта і подані додаткові докази не були предметом розгляду суду першої інстанції, і в апеляційній скарзі апелянт не наводить суду жодних пояснень і не надає жодних доказів щодо наявності причин, що об`єктивно не залежали від апелянта, неможливості їх подання до суду першої інстанції, суд апеляційної інстанції не приймає надані апелянтом ці додаткові докази і здійснює розгляд апеляційної скарги за наявними і поданими суду першої інстанції доказами.
Дослідивши матеріали справи, викладені в апеляційній скарзі доводи апелянта, заслухавши у судовому засіданні представника апелянта і арбітражного керуючого Шишлова О.М., перевіривши правильність застосування господарським судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, а також повноту встановлення обставин справи та відповідність їх наданим доказам, відповідно до статті 269 Господарського процесуального кодексу України, колегія суддів Східного апеляційного господарського суду дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з такого.

Як встановлено місцевим господарським судом, 29.09.2021, тобто в межах строку, встановленого Кодексом України з процедур банкрутства, до суду від Акціонерного товариства "Державний експортно-імпортний банк України" надійшла заява з грошовими вимогами до боржника, в якій заявник просить суд прийняти дану заяву до розгляду, визнати вимоги АТ "Укрексімбанк" у розмірі 93 662 567, 59 грн, з яких: 
-           4 540, 00грн - витрати зі сплати судового збору, 
-           75 380 613, 14грн - друга черга вимог кредиторів, 
-           87 214, 45грн - третя черга вимог кредиторів (пеня), 
-           18 190 200, 00грн - вимоги, забезпечені заставою майна боржника.
В обґрунтуванні вимог АТ "Укрексімбанк" посилається на неналежне виконання ОСОБА_1 умов кредитного договору № 6807С91 від 28.09.2007 (із змінами та доповненнями), у забезпечення виконання якого між боржником та АТ "Укрексімбанк" був укладений іпотечний договір №6807Z225 від 28.09.2007 (із змінами), посвідчений приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Гавриловою С.А. та зареєстрований в реєстрі за №6205, а також на рішення Червонозаводського районного суду міста Харкова від 25.03.2014 у справі № 646/964/13-ц.
Судом першої інстанції встановлено, що 28.09.2007 між Відкритим акціонерним товариством "Державний експортно-імпортний банк України" (Банк, AT "Укрексімбанк") та ОСОБА_1 (позичальник) був укладений кредитний договір №6807С91, згідно з яким Банк надає позичальнику кредит, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти за кредитом та інші платежі за цим договором.
Відповідно  до  умов  укладеного  кредитного  договору №6807С91 від 28.09.2007, AT "Укрексімбанк" надав позичальнику кредитні кошти в сумі 2 770 000 доларів США, строк дії кредиту - до 27.09.2014, зі сплатою відсотків за користування кредитними коштами у розмірі Libor 12 m + 8,60 не менше 14, 0 % річних; кредит надається для оплати поточних потреб.
Банком прийняті на себе зобов`язання за кредитним договором було виконано в повному обсязі, перераховані кредитні кошти в сумі 2 770 000 доларів США на поточний рахунок ОСОБА_1 № НОМЕР_1 .
Положеннями пункту 2.4.1 кредитного договору визначено, що позичальник зобов`язаний погасити кредит на рахунок, вказаний у пункті 2.3.1 цього договору у строк, зазначений у пункті 2.1 цього договору (до 27.09.2014). Погашення кредиту позичальник повинен здійснювати у валюті кредиту у строки та у сумах, визначених графіком погашення кредиту та договором. Строки, передбачені графіком погашення кредиту за договором є обов`язковими для виконання позичальником.
Графік погашення кредиту за договором встановлено додатком №1 до кредитного договору.
Згідно з пунктом 2.4.2 кредитного договору, у разі порушення строків погашення кредиту, вказаних у графіку погашення кредиту за договором, процентів та платежів за цим договором, позичальник сплачує банку за кожний день прострочення, включаючи день платежу, пеню у розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України за кожний день прострочення, що діяла у період, за який сплачується пеня. Пеня нараховується на суму прострочених зобов`язань зі сплати кредиту, відсотків та інших платежів, починаючи з дати виникнення простроченої заборгованості до дати повного погашення простроченої заборгованості за кредитом включно, процентами та платежами за цим договором у повному обсязі.
Відповідно до пункту 2.5.1 кредитного договору, позичальник сплачуватиме банку проценти за користування кредитом у розмірі, зазначеному в підпункті 2.2.1 цього договору, у валюті кредиту. Такі проценти нараховуються на фактичну суму заборгованості за кредитом із розрахунку фактичної кількості днів періоду нарахування процентів на основі банківського року і підлягають сплаті з 1 по 15 число кожного місяця на рахунок № НОМЕР_2 . Протягом цього періоду проценти сплачуються за попередній місяць.
Згідно з пунктом 5.2 кредитного договору, у разі невиконання зобов`язань за цим договором позичальник сплачує банку пеню, передбачену цим договором.
28.09.2007 між Відкритим акціонерним товариством "Державний експортно-імпортний банк України" (іпотекодержатель) та ОСОБА_1 (іпотекодавець) в якості забезпечення вимог іпотекодержателя до іпотекодавця, що випливають з кредитного договору №6807С91 від 28.09.2007, був укладений іпотечний договір №6807Z225, посвідчений приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Гавриловою С.А. та зареєстрований в реєстрі за №6205, предметом якого є нерухоме майно - нежитлові приміщення підвалу №1-4, 25, 28-38, 41, 42, 44-47 загальною площею 573,0 кв.м., 1-го поверху №1-23, 25, 26, 40-50 загальною площею 591, 0кв.м, 2- го поверху №1, 2, 3, 6, 8-35 загальною площею 512, 6кв.м, 3-го поверху № 1-40 загальною площею 491, 1кв.м, 4-го поверху № 1-41 загальною площею 497,7 кв.м., 5-го поверху №1-29 загальною площею 505,8 кв.м., 6-го поверху № 1-26 загальною площею 505,5 кв.м., 7-го поверху № 1-36 загальною площею 499,5 кв.м., 8-го поверху №1-28 загальною площею 505,0 кв.м., 9-го поверху № 1-34 загальною площею 505,4 кв.м., 10-го поверху № 1-28 загальною  площею  502,5 кв.м.,  11-го поверху № 1-10 загальною площею 534,9 кв.м. в літ. "Д-11" загальною площею 6224,0 кв.м., що знаходяться за адресою: АДРЕСА_1 ; за домовленістю сторін станом на дату укладання цього договору загальна заставна вартість предмета іпотеки складає 18 190 200, 00грн.
Відповідно до пункту 2.1.5 іпотечного договору №6807Z225 від 28.09.2007, іпотекодержатель має право за рахунок предмета іпотеки задовольнити в повному обсязі: вимоги, що випливають із кредитного договору на момент фактичного задоволення, включаючи проценти, неустойку; витрати, пов`язані з пред`явленням вимог за основним зобов`язанням і зверненням стягнення на предмет іпотеки; витрати на утримання, збереження предмета іпотеки та страхування предмета іпотеки; збитки, завдані порушенням іпотекодавцем зобов`язань за кредитним договором чи умов цього договору.
Також, 28.09.2007 між Відкритим акціонерним товариством "Державний експортно-імпортний банк України" (Банк), ОСОБА_3 (поручитель) та ОСОБА_1 був укладений договір поруки №6807Р76, відповідно до якого ОСОБА_3 зобов`язалася відповідати перед Банком за належне виконання ОСОБА_1 умов кредитного договору № 6807С91 від 28.09.2007.
У зв`язку з невиконанням ОСОБА_1 договірних зобов`язань за кредитним договором, Банк звернувся до Червонозаводського районного суду  м. Харкова з позовом до ОСОБА_1 та ОСОБА_3 (поручителя боржника за договором поруки № 6807Р76 від 28.09.2007) про стягнення заборгованості, в якому просив суд стягнути солідарно з відповідачів заборгованість за кредитним договором №6807С91 від 28.09.2007 у розмірі 13 541 261, 93грн (з яких: заборгованість за основним боргом – 1 352 979, 62 доларів США, що в еквіваленті по курсу НБУ дорівнює – 10 814 366, 10грн, нараховані відсотки за користування  кредитом – 330 249, 14  доларів США, що в еквіваленті по курсу НБУ дорівнює – 2 639 681, 37грн, пеня – 87 214, 45грн), а також судовий збір у розмірі 3 441, 00 грн.
Рішенням Червонозаводського районного суду м. Харкова від 25.03.2014 у справі №646/964/13-ц позов задоволено. Стягнуто солідарно з ОСОБА_1 та ОСОБА_3 на користь Публічного акціонерного товариства "Державний експортно-імпортний банк України" в особі філії АТ "Укрексімбанк" в м. Харкові заборгованість за кредитним договором у сумі                       13 541 261, 93грн, з яких заборгованість за основним боргом – 10 814 366, 10грн, нараховані відсотки за користування кредитом – 2 639 681, 37грн, пеня – 87 214, 45грн, та судові витрати по сплаті судового збору у розмірі 1 720, 50грн з кожного.
Рішення Червонозаводського районного суду м. Харкова від 25.03.2014 у справі №646/964/13-ц набрало законної сили; на його виконання Червонозаводським районним судом м. Харкова 21.10.2014 видано виконавчі листи.
23.11.2015 головним державним виконавцем відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України Руденком В.В. відкрито виконавче провадження № 49432766 з примусового виконання виконавчого листа №646/964/13-ц, виданого  21.10.2014,  про  стягнення  солідарно  з   ОСОБА_1 , ОСОБА_3 на користь АТ "Державний експортно-імпортний банк" заборгованості на загальну суму 13 541 261, 93грн.
Крім того, постановою старшого державного виконавця Міжрайонного відділу примусового виконання рішень по Основ`янському та Слобідському районах у місті Харкові  Східного  міжрегіонального  управління  Міністерства  юстиції  (м. Харків) Ткаченко А.О. про повернення виконавчого документу від 14.11.2020 (ВП № 50687094) виконавчий лист № 646/964/13-ц від 21.10.2014, виданий Червонозаводським районним судом м. Харкова, про стягнення з ОСОБА_1 на користь стягувача 1 720, 50грн повернуто стягувачу на підставі пункту 2 частини 1 статті 37 Закону України "Про виконавче провадження" (у боржника відсутнє майно, на яке може бути звернено стягнення, а здійснені виконавцем відповідно до цього Закону заходи щодо розшуку такого майна виявилися безрезультатними).
АТ "Укрексімбанк" у заяві з грошовими вимогами до боржника та в подальших поясненнях зазначило про те, що наразі рішення Червонозаводського районного суду м. Харкова від 25.03.2014 у справі №646/964/13-ц не виконане, тому станом 01.09.2021 (включно) заявником було здійснено розрахунок заборгованості. 
Сума основного боргу ОСОБА_1 , за твердженням Банку, становить              1 352 979, 62 доларів США, 1 885 538, 29 доларів США - проценти за користування кредитом, 87 214, 45грн - пеня за прострочення виконання зобов`язання, 269 603, 48 доларів США - 3% річних згідно зі статтею 625 Цивільного кодексу України за прострочення виконання зобов`язання та судові витрати на загальну суму 7 981, 00 грн (з яких: 4 540, 00грн - за подання до суду заяви з грошовими вимогами до боржника, 3 441, 00грн - витрати по сплаті судового збору у справі №646/964/13-ц).

Надаючи правову кваліфікацію спірним правовідносинам, суд апеляційної інстанції виходить з такого.
Згідно з частиною 1 статті 2 Кодексу України з процедур банкрутства, провадження у справах про банкрутство регулюється цим Кодексом, Господарським процесуальним кодексом України, іншими законами України.
Відповідно до статті 526 Цивільного кодексу України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору.
У відповідності зі      статтею 610 Цивільного кодексу України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).
Згідно з частиною першою   статті 612 Цивільного кодексу України,  боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.
Отже, для належного виконання зобов`язання необхідно дотримуватись визначених у договорі строків (термінів), зокрема щодо сплати процентів, а прострочення виконання зобов`язання є його порушенням.
Відповідно до пункту 2.5.1 кредитного договору, позичальник сплачуватиме банку проценти за користування кредитом у розмірі, зазначеному в підпункті 2.2.1 цього договору, у валюті кредиту. Такі проценти нараховуються на фактичну суму заборгованості за кредитом із розрахунку фактичної кількості днів періоду нарахування процентів на основі банківського року і підлягають сплаті з 1 по 15 число кожного місяця на рахунок № НОМЕР_2 . Протягом цього періоду проценти сплачуються за попередній місяць.
Як зазначає апелянт, згідно з пунктом 2.2.1 кредитного договору, позичальник щомісячно має сплачуватиме Банку проценти за користування кредитом у валюті кредиту у розмірі річної процентної ставки, яка визначається наступним чином: Libor 12 m + 8,60 не менше 14, 0 % річних.
Пунктом 2.6.1. кредитного договору передбачено, що позичальник може здійснити дострокове погашення кредиту або його частини разом з усіма нарахованими до дати дострокового погашення процентами за користування кредитом та іншими платежами, належними до сплати за цим договором. У цьому випадку в разі часткового дострокового погашення кредиту зміни до графіку погашення кредиту за договором не вносяться, якщо таке не вимагає одна зі сторін договору, та зараховуються як чергові платежі з графіком погашення  кредиту за договором. 
Згідно з пунктом 6.1. кредитного договору, договір набуває чинності  з дати його підписання представником Банку та позичальником, набуття чинності усіма правочинами (договорами, угодами), спрямованими на забезпечення зобов`язань позичальника за цим договором, та діє до повного виконання сторонами своїх зобов`язань по договору.
На думку апелянта, сторони при укладенні кредитного договору передбачили можливість нарахування Банком процентів по день повного погашення заборгованості, відтак, Банк має право нараховувати проценти по день повного погашення.
Суд апеляційної інстанції зазначає, що відповідно до частини другої статті 1054 Цивільного кодексу України,   до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 ("Позика") глави 71 ("Позика. Кредит. Банківський вклад"), якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.
Частиною другою    статті 1050 Цивільного кодексу України визначено, якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то у разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до      статті 1048 цього Кодексу.
Згідно з частиною першою статті 1048 Цивільного кодексу України,      позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.
Відтак, у межах строку кредитування до 27.09.2014 ОСОБА_1 мав, зокрема, повертати АТ "Укрексімбанк" кредит і сплачувати проценти періодичними (щомісячними) платежами у відповідності до Графіку погашення кредиту. 
Починаючи з 27.09.2014 року, ОСОБА_1 мав обов`язок повернути всю заборгованість за договором, а не вносити її періодичними платежами, оскільки останні були розраховані у межах строку кредитування.
Отже, припис абзацу 2 частини 1   статті 1048 Цивільного кодексу України   про щомісячну виплату процентів до дня повернення позики у разі відсутності іншої домовленості сторін може бути застосований лише у межах погодженого сторонами строку кредитування.
Враховуючи викладене, Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 28.03.2018 у справі №444/9519/12 викладено правовий висновок, що право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною 2 статті 1050 Цивільного кодексу України. 
Колегія суддів апеляційного господарського суду зазначає, що звернення з позовом про дострокове стягнення кредиту незалежно від способу такого стягнення змінює порядок, умови і строк дії кредитного договору. На час звернення з таким позовом вважається, що настав строк виконання договору в повному обсязі. Рішення суду про стягнення заборгованості чи звернення стягнення на заставлене майно засвідчує такі зміни. Право кредитора нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється у разі пред`явлення до позичальника вимог згідно з частиною другою статті 1050 Цивільного кодексу України.
Відповідний правовий висновок викладено в постанові Великої Палати Верховного Суду від 04.02.2020 у справі №912/1120/16 з посиланням на правову позицію Великої Палати Верховного Суду, викладену у постанові від 04.07.2018 у справі № 310/11534/13.
АТ "Укрексімбанк"  використав право дострокового повернення усієї суми кредиту, що залишилась несплаченою, а також сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 Цивільного кодексу України, і пені за порушення умов договору, звернувшись до боржника з позовом до суду.
Такими діями АТ "Укрексімбанк" на власний розсуд змінив умови основного зобов`язання щодо строку дії договору, періодичності платежів, порядку сплати процентів за користування кредитом.
Рішенням Червонозаводського районного суду м. Харкова від 25.03.2014 у справі №646/964/13-ц позов задоволено. Стягнуто солідарно з ОСОБА_1 та ОСОБА_3 на користь Публічного акціонерного товариства "Державний експортно-імпортний банк України" в особі філії АТ "Укрексімбанк" в м. Харкові заборгованість за кредитним договором у сумі                       13 541 261, 93грн, з яких заборгованість за основним боргом – 10 814 366, 10грн, нараховані відсотки за користування кредитом – 2 639 681, 37грн, пеня – 87 214, 45грн, та судові витрати по сплаті судового збору у розмірі 1 720, 50грн з кожного.
З огляду на вказане, суд апеляційної інстанції вважає безпідставним доводи апелянта щодо можливості нарахування АТ "Укрексімбанк" процентів за користування кредитом до 31.01.2021.
Поряд з цим, кредитний договір не містить умов щодо права Банку нараховувати проценти по день повного погашення заборгованості.
Згідно з пунктом 2.4.2 кредитного договору, на який посилається апелянт, у разі порушення строків погашення кредиту, вказаних у графіку погашення кредиту за договором, процентів та платежів за цим договором, позичальник сплачує банку за кожний день прострочення, включаючи день платежу, пеню (а не проценти за користування кредитом, як вважає апелянт) у розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України за кожний день прострочення, що діяла у період, за який сплачується пеня.
Колегія суддів апеляційного господарського суду зазначає, що статтею 1050 Цивільного кодексу України передбачено, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу.
За змістом частини 2 статті 625 Цивільного кодексу України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.
Оскільки поведінка боржника не може бути одночасно правомірною та неправомірною, то регулятивна норма частини першої   статті 1048 Цивільного кодексу України   і охоронна норма частини другої   статті 625 цього Кодексу   не можуть застосовуватись одночасно. Тому за період до прострочення боржника підлягають стягненню проценти від суми позики (кредиту) відповідно до умов договору та частини першої   статті 1048 Цивільного кодексу України   як плата за надану позику (кредит), а за період після такого прострочення підлягають стягненню річні проценти відповідно до частини другої   статті 625 Цивільного кодексу України   як грошова сума, яку боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання, тобто як міра відповідальності за порушення грошового зобов`язання.      
Така правова позиція викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 04.02.2020 у справі №912/1120/16.
У зв`язку з невиконанням ОСОБА_1 рішення Червонозаводського районного суду м. Харкова від 25.03.2014 у справі №646/964/13-ц, заявником нараховано 3% річних за період з 02.09.2018 по 01.09.2021.
Суд першої інстанції дійшов висновку, що нарахування здійснено заявником невірно, оскільки відповідний розрахунок було здійснено банком із урахуванням суми прострочення основного зобов`язання та відсотків за користування кредитом у доларах США, у той час, як у резолютивній частині рішення Червонозаводського районного суду м. Харкова від 25.03.2014 у справі № 646/964/13-ц чітко визначено зобов`язання боржника перед кредитором, яке підлягає стягненню, виключно у національній валюті за курсом Національного банку України, без зазначення еквіваленту в іноземній валюті, і встановив, що сума 3% річних за прострочення виконання грошового зобов`язання в розмірі       10 814 366, 10грн за період, зазначений заявником, становить 972 404, 10грн, а сума 3% річних за несплату процентів за користування кредитом у розмірі                 2 639 681, 37грн складає 237 354, 36грн.
І апелянт проти здійсненого судом першої інстанції розрахунку 3% річних заперечень не висловив, як і не висловив заперечень проти висновку місцевого господарського суду щодо безпідставності заявлення АТ "Укрексімбанк" вимог щодо різниці в курсі, встановленим Національним банком України, яка виникла у період з дня прийняття рішення Червонозаводського районного суду                      м. Харкова від 25.03.2014 у справі №646/964/13-ц (25.03.2014) до дня подання заяви кредитора з грошовими вимогами (27.09.2021).
Доводи апеляційної скарги зводяться до аргументів щодо незаконності, на думку Банку, невизнання судом процентів за користування кредитом, нарахованих до 31.01.2021, які з підстав, викладених вище, відхиляються апеляційним господарським судом.
Апелянтом не спростовано висновку суду першої інстанції, що підтверджена та обґрунтована сума заборгованості ОСОБА_1 перед АТ "Укрексімбанк" становить 14 752 740, 88грн, з яких: 14 665 526, 43грн - сума основного боргу (у тому числі, 10   814 366, 10грн - розмір простроченого основного зобов`язання та 2 639 681, 37грн - відсотки за користування кредитом, визнані рішенням Червонозаводського районного суду м. Харкова від 25.03.2014 у справі №646/964/13-ц, нараховані 3% річних на загальну суму               1 209 758, 46грн, а також 1 720, 50грн - витрат  зі  сплати  судового  збору за вказаним рішенням) та 87 214, 45грн – пеня, які забезпечені заставою майна боржника, а також 4 540, 00грн витрат зі сплати судового збору.
Судова колегія відхиляє посилання апелянта на рішення Червонозаводського районного суду м. Харкова від 30.09.2015 у справі №646/11355/15-ц, оскільки дані доводи апелянта і подані додаткові докази не були предметом розгляду суду першої інстанції, в апеляційній скарзі апелянт не наводить суду жодних пояснень і не надає жодних доказів щодо наявності причин, що об`єктивно не залежали від апелянта, неможливості їх подання до суду першої інстанції, відтак, судом апеляційної інстанції не були прийняті надані апелянтом додаткові докази: роздруківки рішення Червонозаводського районного суду м. Харкова від 30.09.2015, ухвали Апеляційного суду Харківської області від 10.03.2016 у справі №646/11355/15-ц з Єдиного державного реєстру судових рішень.
У відзиві на апеляційну скаргу арбітражний керуючий Шишлов О.М. зазначає, що на підтвердження заявленої заборгованості АТ "Державний експортно-імпортний банк України" надав керуючому реструктуризації, боржнику та суду наступні документи у копіях: меморіальний валютний ордер №2901 від 28.09.2007; виписка по рахунках, на виконання умов кредитного договору №6807С91 від 28.09.2007; кредитний договір №6807С91 від 28.09.2007; іпотечний договір №6807Z225 від 28.09.2007; договір поруки №6807Р76 від 28.09.2007; рішення Червонозаводського районного суду  міста Харкова від 25.03.2014 у справі №646/964/13-ц; ухвала Апеляційного суду Харківської області від 16.09.2014 у справі №646/964/13-ц; виконавчі листи у справі №646/964/13-ц; постанови про відкриття виконавчого провадження щодо виконання рішення Червонозаводського районного суду  міста Харкова від 25.03.2014 у справі №646/964/13-ц.
Інших документів, підтверджуючих заборгованість АТ "Укрексімбанк" не надавав та не заявляв про існування таких документів.
З огляду на викладене, враховуючи, що місцевий господарський суд забезпечив дотримання вимог чинного законодавства щодо всебічного, повного та об`єктивного дослідження усіх фактичних обставин справи та дав належну правову оцінку наявним у матеріалах справи доказам, а доводи апелянта не є підставою для скасування оскаржуваної ухвали, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга Публічного акціонерного товариства "Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк" задоволенню не підлягає, а ухвалу Господарського суду Харківської області від 02.11.2021 щодо розгляду заяви Акціонерного товариства "Державний експортно-імпортний банк України" з грошовими вимогами до боржника слід залишити без змін.

Щодо доводів апелянта, що законодавцем у Кодексі України з процедур банкрутства передбачений лише один процесуальний документ – ухвала попереднього засідання, яку суд постановляє за результатами розгляду заяв кредиторів з грошовими вимогами, у той час, як суд фактично постановив дві ухвали якими визнав грошові вимоги АТ "Укрексімбанк", колегія суддів апеляційного господарського суду зазначає таке.
Ухвалою Господарського суду Харківської області від 02.11.2021 заяву Акціонерного товариства "Державний експортно-імпортний банк України" з грошовими вимогами до боржника задоволено частково; визнано грошові вимоги Акціонерного товариства "Державний експортно-імпортний банк України" до боржника в розмірі 14 752 740, 88грн, з яких: 14 665 526, 43грн - сума основного боргу, забезпечена заставою майна боржника, 87 214, 45грн - пеня, забезпечена заставою майна боржника, а також 4 540, 00грн витрат зі сплати судового збору; решту грошових вимог Акціонерного товариства "Державний експортно-імпортний банк України" відхилено; зобов`язано керуючого реструктуризацією включити визнані вимоги АТ "Укрексімбанк" до реєстру вимог кредиторів відповідно до вимог Кодексу України з процедур банкрутства; зобов`язано керуючого реструктуризацією включити витрати кредитора зі сплати судового збору  за подання заяви з грошовими вимогами до боржника відповідно до частини 2 статті 133 Кодексу України з процедур банкрутства.
З підстав, викладене вище, апелянтом не доведено підстав для скасування ухвали Господарського суду Харківської області від 02.11.2021 щодо розгляду заяви Акціонерного товариства "Державний експортно-імпортний банк України" з грошовими вимогами до боржника.
Ухвала суду за підсумками попереднього засідання від 02.11.2021 містить посилання, зокрема на ухвалу Господарського суду Харківської області від 02.11.2021 про визнання грошових вимог Акціонерного товариства "Державний експортно-імпортний банк України".
Зазначені грошові вимоги АТ "Укрексімбанк" у розмірі 14 752 740, 88грн суд першої інстанції визнав забезпеченими заставою майна боржника відповідно до іпотечного договору №6807Z225 від 28.09.2007, посвідченого приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Гавриловою С.А. та зареєстрованого в реєстрі за №6205, предметом якого є нерухоме майно - нежитлові приміщення підвалу № 1-4, 25, 28-38, 41, 42, 44-47 загальною площею 573,0 кв.м., 1-го поверху №1-23, 25, 26, 40-50 загальною площею 591, 0кв.м,  2-го поверху №1, 2, 3, 6, 8-35 загальною  площею 512,6 кв.м., 3-го поверху № 1-40 загальною площею 491,1 кв.м, 4-го поверху № 1-41 загальною  площею 497,7кв.м., 5-го поверху № 1-29 загальною площею 505,8 кв.м., 6-го поверху № 1-26 загальною площею 505,5 кв.м., 7-го поверху № 1-36 загальною площею 499,5 кв.м., 8-го поверху №1-28 загальною площею 505,0 кв.м., 9-го поверху № 1-34 загальною площею 505,4 кв.м., 10-го поверху № 1-28 загальною  площею 502,5 кв.м.,  11-го поверху № 1-10 загальною площею 534,9 кв.м. в літ. "Д-11" загальною площею 6224,0 кв.м., що знаходяться за адресою: м. Харків, вул. Плеханівська, 126/1. 
Судом першої інстанції встановлено, що вказане також підтверджується інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта.
Вищезазначені вимоги кредиторів та відомості про майно, що є предметом застави боржника, були включені керуючим реструктуризацією до реєстру вимог кредиторів Худенка О.В.
Про це місцевим господарським судом зазначено в ухвалі суду за підсумками попереднього засідання від 02.11.2021.
Частиною другою   статті 47 Кодексу України з процедур банкрутства   передбачено, що у попередньому засіданні господарський суд розглядає всі вимоги кредиторів, що надійшли протягом строку, передбаченого частиною першою   статті 45 цього Кодексу, у тому числі щодо яких були заперечення боржника або розпорядника майна. У разі необхідності господарський суд може оголосити перерву в попередньому засіданні. За результатами попереднього засідання господарський суд постановляє ухвалу, в якій зазначаються: розмір та перелік усіх визнаних судом вимог кредиторів, що вносяться розпорядником майна до реєстру вимог кредиторів; розмір та перелік не визнаних судом вимог кредиторів; дата проведення зборів кредиторів та комітету кредиторів; дата підсумкового засідання суду, на якому буде постановлено ухвалу про санацію боржника чи постанову про визнання боржника банкрутом і відкриття ліквідаційної процедури, чи ухвалу про закриття провадження у справі про банкрутство, чи ухвалу про продовження строку процедури розпорядження майном та відкладення підсумкового засідання суду, яке має відбутися у строки, встановлені частиною другою   статті 44 цього Кодексу. Розпорядник майна за результатами попереднього засідання вносить до реєстру вимог кредиторів відомості про кожного кредитора, розмір його вимог за грошовими зобов`язаннями, наявність права вирішального голосу в представницьких органах кредиторів, черговість задоволення кожної вимоги. Ухвала попереднього засідання є підставою для визначення кількості голосів, які належать кожному конкурсному кредитору під час прийняття рішення на зборах (комітеті) кредиторів. Для визначення кількості голосів для участі у представницьких органах кредиторів зі складу вимог конкурсних кредиторів виключається неустойка (штраф, пеня).
Судова колегія зазначає, що завданням господарського суду у попередньому засіданні є перевірка заявлених до боржника грошових вимог конкурсних кредиторів, які можуть підтверджуватися первинними документами (угодами, накладними, рахунками, актами виконаних робіт тощо), що свідчать про цивільно-правові відносини сторін та підтверджують заборгованість боржника перед кредитором, та/або рішенням юрисдикційного органу, до компетенції якого віднесено вирішення такого спору.
При цьому законодавець, визначаючи попереднє засідання суду як етап процедури розпорядження майном, передбачає, що таке засідання має свою тривалість та може проводитися у декілька судових засідань, під час яких здійснюється аналіз заявлених вимог кредиторів.
Тобто, кількість кредиторів та різний обсяг їхніх вимог впливають на тривалість попереднього засідання, яке може бути більшим одного дня, та зумовлює доцільність розгляду заяв (вимог) кредиторів з винесенням відносно кожної такої вимоги індивідуальної (окремої, самостійної) ухвали щодо результатів її задоволення.   
Така правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 20.06.2019 у справі №915/535/17.
Верховний Суд дійшов висновку, що визнання вимог кредиторів у тому чи іншому розмірі чи про відмову у їх визнанні, можуть бути відображені як в індивідуальній (самостійній, окремій) ухвалі, так і в ухвалі за результатами розгляду вимог усіх кредиторів. Інший варіант викладення мотивів прийнятого рішення щодо розміру вимог кредиторів може бути таким - мотиви наводяться в індивідуальній (самостійній, окремій) ухвалі, а в ухвалі за результатами розгляду вимог усіх кредиторів мотиви можуть бути не відображеними, однак повинно міститися посилання на ухвалу з приводу розгляду вимог кожного конкретного кредитора.
Така правова позиція викладена і у постанові Верховного Суду від 20.05.2021 у справі №904/2166/20.
Як зазначено вище, ухвала суду за підсумками попереднього засідання від 02.11.2021 містить посилання, зокрема на ухвалу Господарського суду Харківської області від 02.11.2021 про визнання грошових вимог Акціонерного товариства "Державний експортно-імпортний банк України".
Таким чином, за результатами попереднього засідання розгляд вимог кредиторів може відображатися в індивідуальній ухвалі, винесеній внаслідок безпосереднього судового розгляду кредиторської вимоги, так і в ухвалі, винесеній судом за підсумком розгляду всіх кредиторських вимог у порядку, визначеному статтею 47 Кодексу України з процедур банкрутства. Тому оскарження в апеляційному порядку кредиторської вимоги, розглянутої судом у попередньому засіданні та відображеної в двох процесуальних рішеннях, повинно здійснюватися з урахуванням одного предмета оскарження.
Відтак, доводи апелянта щодо порушення судом першої інстанції норм процесуального права при постановленні ухвали Господарського суду Харківської області від 02.11.2021 про визнання грошових вимог Акціонерного товариства "Державний експортно-імпортний банк України", а також ухвали попереднього засідання від 02.11.2021, в якій є посилання на індивідуальну ухвалу Господарського суду Харківської області від 02.11.2021 про визнання грошових вимог Акціонерного товариства "Державний експортно-імпортний банк України", є надуманими.
Поряд з цим, апеляційним господарським судом не встановлено порушення прав апелянта внаслідок постановлення судом першої інстанції ухвали Господарського суду Харківської області від 02.11.2021 про визнання грошових вимог Акціонерного товариства "Державний експортно-імпортний банк України", а також ухвали попереднього засідання від 02.11.2021, і апелянт в апеляційній скарзі таких порушень його прав не наводить.
Оскільки судом апеляційної інстанції не встановлено підстав для скасування ухвали місцевого господарського суду про визнання грошових вимог кредитора, ухвалу Господарського суду Харківської області від 02.11.2021 (попереднє засідання) в частині визнання вимог Акціонерного товариства "Державний експортно-імпортний банк України" слід також залишити без змін.
Відповідно до положень статті 129 Господарського процесуального кодексу України, витрати апелянта зі сплати судового збору за подання апеляційної скарги покладаються на апелянта.
Керуючись ст.ст. 129, 255-256, 269, 270, 273, п. 1 ч. 1 ст. 275, 276, 282-284 Господарського процесуального кодексу України, Східний апеляційний господарський суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства "Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк" залишити без задоволення.
Ухвалу Господарського суду Харківської області від 02.11.2021 щодо розгляду заяви Акціонерного товариства "Державний експортно-імпортний банк України" з грошовими вимогами до боржника у справі №922/3024/21 залишити без змін.
Ухвалу Господарського суду Харківської області від 02.11.2021 (попереднє засідання) в частині визнання вимог Акціонерного товариства "Державний експортно-імпортний банк України" у справі №922/3024/21 залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття; порядок і строки оскарження постанови передбачені статтями 286-289 Господарського процесуального кодексу України.

Повний текст постанови складено 28.01.2022.  

Головуючий суддя                                                                    Л.М. Здоровко

Суддя                                                                                           В.В. Лакіза  

       Суддя                                                                                           О.В. Плахов