УХВАЛА
17 лютого 2022 року 
Київ
справа №620/1092/21
адміністративне провадження №К/990/4791/22
Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:
судді-доповідача - Мацедонської В.Е.,
суддів: Данилевич Н.А., Уханенка С.А.,
перевіривши касаційну скаргу ОСОБА_1 
на рішення Чернігівського окружного адміністративного суду від 09 червня 2021 року та постанову Шостого апеляційного адміністративного суду від 21 вересня 2021 року у справі № 620/1092/21 за позовом ОСОБА_1 до Державної фіскальної служби України, Головного управління ДФС у Чернігівській області про визнання протиправними та скасування наказів, поновлення на посаді та стягнення коштів,
УСТАНОВИВ:
ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до  Державної фіскальної служби України, Головного управління ДФС у Чернігівській області, в якому просив:
- визнати протиправними та скасувати накази Державної фіскальної служби України  №1663-0 від 14 грудня 2020 року, Головного управління ДФС у Чернігівській області № 134-о від 14 грудня 2020 року, № 1-о від 16 січня 2021 року про звільнення позивача з посади першого заступника начальника Головного управління ДФС у Чернігівській області та державної служби з 16 січня 2021 року;
- поновити позивача в Головному управлінні ДФС у Чернігівській області на посаді першого заступника начальника Головного управління ДФС у Чернігівській області з 16 січня 2021 року та стягнути з Головного управління ДФС у Чернігівській області середній заробіток за час вимушеного прогулу з дня звільнення по день ухвалення судового рішення.
Рішенням Чернігівського окружного адміністративного суду від 09 червня 2021 року, залишеним без змін постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 21 вересня 2021 року, у задоволенні позову відмовлено.
Не погоджуючись з вищенаведеними рішеннями судів попередніх інстанцій, позивачем подано касаційну скаргу до Верховного Суду.
Ухвалами Верховного Суду від 28 жовтня 2021 року, від 30 листопада 2021 року та від 28 грудня 2021 року касаційну скаргу повернуто скаржнику у зв`язку із відсутністю підстав касаційного оскарження.
01 лютого 2022 року позивачем повторно подано касаційну скаргу до Верховного Суду.
Перевіривши матеріали касаційної скарги, Суд зазначає наступне.
Відповідно до частини першої статті 329 КАС України, касаційна скарга на судове рішення подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
У разі якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Учасник справи, якому повне судове рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на касаційне оскарження, якщо касаційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому такого судового рішення.
Строк на подання касаційної скарги також може бути поновлений у разі його пропуску з інших поважних причин, крім випадків, визначених частиною п`ятою статті 333 цього Кодексу.
Судом встановлено, що скаржником пропущено строк на касаційне оскарження рішення Чернігівського окружного адміністративного суду від 09 червня 2021 року та постанову Шостого апеляційного адміністративного суду від 21 вересня 2021 року у справі № 620/1092/21.
Як убачається із матеріалів касаційного провадження, оскаржувану постанову судом прийнято 21 вересня 2021 року, повний текст складено 27 вересня 2021 року, а з повторною касаційною скаргою позивач звернувся лише 01 лютого 2022 року.
У тексті касаційної скарги міститься клопотання позивача про поновлення строку на касаційне оскарження, однак вказане клопотання жодним чином не обґрунтоване.
Відповідно до частини другої    статті 332 КАС    України до касаційної скарги, яка не оформлена відповідно до вимог, встановлених статтею 330 цього Кодексу, застосовуються положення     статті 169 цього Кодексу.
Згідно із частиною 3  статті 332 КАС України  касаційна скарга залишається без руху також у випадку, якщо вона подана після закінчення строків, установлених  статтею 329    цього Кодексу, і особа, яка її подала, не порушує питання про поновлення цього строку або якщо підстави, вказані нею у заяві, визнані неповажними. При цьому протягом десяти днів з дня вручення ухвали про залишення касаційної скарги без руху особа має право звернутися до суду касаційної інстанції із заявою про поновлення строків або вказати інші підстави для поновлення строку. 
Також, з матеріалів касаційної скарги встановлено, що вони оформлені без дотримання вимог пункту 4 частини другої статті 330 КАС України.
Відповідно до пункту 4 частини другої статті 330 КАС України в касаційній скарзі зазначається підстава (підстави), на якій (яких) подається касаційна скарга з визначенням передбаченої (передбачених) статтею 328 цього Кодексу підстави (підстав).
При цьому, ухвалами Верховного Суду від 28 жовтня 2021 року, від 30 листопада 2021 року та від 28 грудня 2021 року позивачу вже надавалися вичерпні роз`яснення щодо вимог до форми і змісту касаційної скарги, яким така має відповідати в частині визначення підстав. Натомість, ці роз`яснення так і не були враховані скаржником при зверненні з повторною касаційною скаргою.
Так, перевіркою змісту поданої у цій справі касаційної скарги установлено, що скаржник посилається на пункт 1 частини 1 статті 328 КАС України, та зазначає, що суд апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладених у постановах Верховного Суду від 11 березня 2020 року у справі № 813/1220/16,  від 09 липня 2020 року у справі № 809/2894/13-а, від 09 квітня 2020 року у справі № 182/1670/18, від 01 квітня 2020 року у справі № 683/1084/17, від 11 червня 2020 року у справі № 826/19187/16, від 31 березня 2020 року у справі № 826/6148/16, від 09 жовтня 2019 року у справі № 821/595/16, а також у постанові Великої Палати Верховного Суду від 18 вересня 2018 року у справі № 800/538/17.
Однак скаржник не зазначає яку саме норму права судом апеляційної інстанції застосовано без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладених у постановах Верховного Суду та не указує щодо застосування якої саме норми права в ній викладено висновок.
Крім того, Верховний Суд відхиляє посилання скаржника на неврахування висновків викладених у постанові Верховного Суду від 18 вересня 2018 року у справі №800/538/17, оскільки спір виник між працівником органу прокуратури та  Кваліфікаційно-дисциплінарною комісією прокурорів про скасування рішення КДКП від 22 листопада 2017 року № 283зпз-17 щодо внесення подання про звільнення позивача. 
Натомість, спірні правовідносини у справі №620/1092/21, рішення в якій оскаржуються, стосуються звільнення позивача з органів державної фіскальної служби.
Верховний Суд роз`яснює скаржнику, що у разі подання касаційної скарги на підставі пункту 1 частини четвертої статті 328 КАС України скаржник повинен чітко вказати норму права, яку на його думку, застосовано судами попередніх інстанцій всупереч висновкам Верховного Суду, а також обґрунтувати, як на думку скаржника, відповідна норма повинна застосовуватись.
При цьому, обов`язковою умовою є подібність правовідносин у справах (у якій викладено висновок Верховного Суду та у якій подається касаційна скарга).
Отже, скаржнику необхідно обґрунтувати наявність підстави касаційного оскарження, передбаченої пунктом 1 частини 4 статті 328 КАС України належним чином. 
Згідно з вимогами частини третьої статті 334 КАС України в ухвалі про відкриття касаційного провадження зазначаються підстава (підстави) відкриття касаційного провадження, а за змістом частини першої статті 341 КАС України, за винятком частини третьої цієї статті КАС України, суд касаційної інстанції переглядає судові рішення в межах доводів та вимог касаційної скарги, які стали підставою для відкриття касаційного провадження.
Таким чином межі касаційного перегляду судових рішень обмежено підставами, на яких подається касаційна скарга, зазначеними скаржником, та викладеними в ухвалі суду підставами для відкриття касаційного провадження.
Враховуючи вищевикладене, касаційна скарга підлягає залишенню без руху із наданням скаржнику десятиденного строку з дня вручення ухвали про залишення касаційної скарги без руху, протягом якого скаржник має право надати/надіслати суду касаційної інстанції:
- уточненої касаційної скарги із належним обґрунтуванням зазначеної позивачем підстави касаційного оскарження судових рішень, визначеної пунктом 1 частини четвертої статті 328 КАС України, на якій подається касаційна скарга;
-     обґрунтоване клопотання про поновлення строку на касаційне оскарження рішення Чернігівського окружного адміністративного суду від 09 червня 2021 року та постанови Шостого апеляційного адміністративного суду від 21 вересня 2021 року.
Керуючись статтями 169, 329, 330, 332 КАС України,
УХВАЛИВ:
Касаційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Чернігівського окружного адміністративного суду від 09 червня 2021 року та постанову Шостого апеляційного адміністративного суду від 21 вересня 2021 року у справі № 620/1092/21 за позовом ОСОБА_1 до Державної фіскальної служби України, Головного управління Державної фіскальної служби у Чернігівській області про визнання протиправними та скасування наказів, поновлення на посаді та стягнення коштів - залишити без руху.
Надати строк скаржнику для усунення недоліків, зазначених у мотивувальній частині ухвали - протягом десяти днів з дня вручення копії ухвали про залишення касаційної скарги без руху.
Роз`яснити, що у разі невиконання вимог цієї ухвали касаційну скаргу буде повернуто, а у разі неподання обгрунтованого клопотання про поновлення строку на касаційне оскарження - у відкритті касаційного провадження буде відмовлено. 
Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддями і оскарженню не підлягає.
Суддя-доповідач                                                                                  В. Е. Мацедонська 

Судді                                                                                                      Н. А. Данилевич

                                                                                                              С. А. Уханенко