ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ  

14 квітня 2022 року 	м.Суми	

Справа №585/2695/21 
Номер провадження 22-ц/816/386/22

Сумський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ: 
головуючого - Кононенко О. Ю. (суддя-доповідач),
суддів -          Криворотенка В. І. ,  Собини О. І. 
сторони:
позивач - ОСОБА_1 ,
відповідач - Товариство з обмеженою відповідальністю «Роменський завод продтоварів»,
розглянув у порядку письмового провадження апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Роменський завод продтоварів»
на рішення Роменського міськрайонного суду Сумської області від 13 грудня 2021 року у складі судді Шульги В.О., ухвалене у м. Ромни, повний текст якого складено 22 грудня 2021 року, 

в с т а н о в и в :

15 вересня 2021 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ТОВ «Роменський завод продтоварів», мотивуючи вимоги тим, що вона перебувала у трудових відносинах з вказаним товариством, 02 червня 2020 року була звільнена з роботи за власним бажанням, на підставі ч. 3 ст. 38 КЗпП України, проте, при звільненні з нею не було проведено повного розрахунку. Тому, просила стягнути з відповідача на свою користь невиплачену заробітну плату за період з січня 2021 року по 02 червня 2021 року включно в сумі 11236,40 грн, грошову компенсацію за невикористані дні щорічної відпустки в сумі 5508,96 грн, вихідну допомогу в розмірі тримісячного середнього заробітку у сумі 13772,73 грн та середній заробіток за весь час затримки розрахунку з 02 червня 2021 року по 02 вересня 2021 року включно, вирішити питання судових витрат. 
Рішенням Роменського міськрайонного суду Сумської області від 13 грудня 2021 року позов ОСОБА_1 задоволено частково.
Стягнуто з ТОВ «Роменський завод продтоварів» на користь ОСОБА_1 11236 грн 40 коп заборгованості по заробітній платі, 5508 грн 96 коп компенсації за невикористані дні щорічної відпустки, 13772 грн 73 коп середнього заробітку за час затримки розрахунку, з відрахуванням обов`язкових платежів, податків та зборів, і судові витрати в сумі 3000 грн.
В іншій частині у задоволенні позову відмовлено.
Стягнуто з ТОВ «Роменський завод продтоварів» в дохід держави судовий збір в розмірі 908 грн.
В апеляційній скарзі ТОВ «Роменський завод продтоварів», посилаючись на неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи, порушення норм матеріального та процесуального права, просить рішення суду скасувати в частині та ухвалити нове рішення, яким в задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 про стягнення компенсації за невикористані дні щорічної відпустки в сумі 5508,96 грн та середнього заробітку в розмірі 13772,73 грн відмовити.
Зазначає, що судом не враховано скрутний стан товариства і, що сума заборгованості по заробітній платі значно менше, ніж розмір середнього заробітку, який визначено судом першої інстанції. Суд не застосував критерії зменшення розміру відшкодування, визначеного ст. 117 КЗпП України, виходячи із середнього заробітку за час затримки роботодавцем розрахунку при звільненні. Отже судом при ухваленні рішення порушені принципи співмірності і пропорційності, а також порушено баланс прав і законних інтересів позивача та відповідача.
Крім того, зазначає, що позивачу за невикористану відпустку в кількості 24 календарних днів нараховано 2494,99 грн. Дана сума включена в загальну суму заборгованості по заробітній платі, що підтверджується письмовим доказом, наданим позивачем до позовної заяви, а саме структурою заборгованості організацій станом на 01.09.2021 року. Суд першої інстанції не надав обґрунтування доведеності позивачем позовних вимог в сумі 5508,73 грн, а також не перевірив правильність розрахунку.
В частині інших задоволених вимог рішення суду не оскаржується, тому відповідно до приписів ч. 1 ст. 13, ч. 1 ст. 367 ЦПК України в апеляційному порядку не переглядається. 
Відзив на апеляційну скаргу від позивача не надходив.
Відповідно до ч. 1 ст. 368 ЦПК України, справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими главою I розділу V ЦПК України.
Згідно з ч. 1 ст. 369 ЦПК України, апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.
Відповідно до ч. 13 ст. 7 ЦПК України, розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.
Враховуючи те, що ціна позову 44287,82 грн не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб (на 1 січня 2021 року: 2270 грн х 100 = 227000 грн), розгляд справи здійснено в порядку письмового провадження, без повідомлення учасників справи. 
Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, вимог та підстав позову, заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів апеляційного суду вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з таких підстав.
Відповідно до ст. 263 ЦПК України, судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.
Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. 
Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. 
При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.
Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Проте, зазначеним вимогам закону рішення суду в повній мірі не відповідає.

Задовольняючи частково позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що в порушення ст. 116 КЗпП України при звільненні відповідач не виплатив позивачу заборгованість із заробітної плати, компенсації за невикористану відпустку, що є підставою для стягнення сум заборгованості на користь позивача та, з урахуванням вимог ч. 1 ст. 117 КЗпП України, підлягає стягненню середній заробіток за весь час затримки розрахунку при звільненні.
Висновки суду про наявність підстав для стягнення заборгованості із заробітної плати відповідач не оскаржує. 
Однак, у своїй апеляційній скарзі ТОВ «Роменський завод продтоварів»  вважає, що судом неправильно визначена сума компенсації за невикористану відпустку, яка включена в загальну суму заборгованості по заробітній платі і завищено розмір середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні. 
Колегія суддів апеляційного суду частково погоджується з доводами апеляційної скарги.
Судом першої інстанції встановлено та з матеріалів справи вбачається, що відповідно до наказу № 35/К від 02.06.2021 року ОСОБА_1 звільнено з посади складальника паперових виробів, згідно із ст. 38 КЗпП України (за власним бажанням) з 02.06.2021 року. Грошова компенсація за невиплачену відпустку - 24 календарні дні (а.с. 17).
З матеріалів справи також вбачається, що відповідно до структури заборгованості організацій ТОВ «РЗП», станом на 01.09.2021 року борг підприємства перед ОСОБА_1 за січень - червень 2021 року становить 18955,64 грн. До суми заборгованості із заробітної плати перед ОСОБА_1 увійшла і сума 2494,99 грн - компенсація за 24 календарні дні невикористаної відпустки (червень 2021 року) (а.с. 16).
Відповідно до положень ст. 43 Конституції України та ст. 2 КЗпП України, кожен має право на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає або на яку вільно погоджується. Кожен має право на належні, безпечні і здорові умови праці, на заробітну плату, не нижчу від визначеної законом. Право на своєчасне одержання винагороди за працю захищається законом. 
Згідно з ст. 94 КЗпП України, заробітна плата - це винагорода, обчислена, як правило, у грошовому виразі, яку власник або уповноважений ним орган виплачує працівникові за виконану ним роботу. 
Відповідно до статті 43 Конституції України право на своєчасне одержання винагороди за працю захищається законом.
Згідно з вимогами статей 94, 97, 115 КЗпП України заробітна плата - це винагорода, обчислена, як правило, у грошовому виразі, яку власник або уповноважений ним орган виплачує працівникові за виконану ним роботу. Розмір заробітної плати встановлюється за погодженням сторін, у відповідності до форм і систем оплати праці, норм праці, а також з дотриманням норм і гарантій, передбачених законодавством.
Частиною 1 ст. 47 КЗпП України передбачено, що власник або уповноважений ним орган зобов`язаний в день звільнення видати працівникові належно оформлену трудову книжку і провести з ним розрахунок у строки, зазначені в ст. 116 цього Кодексу.
Відповідно до ст. 116 КЗпП України при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред`явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про нараховані суми, належні працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган повинен письмово повідомити працівника перед виплатою зазначених сум. В разі спору про розмір сум, належних працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган в усякому випадку повинен в зазначений у цій статті строк виплатити не оспорювану ним суму.

За затримку розрахунку при звільненні передбачена відповідальність відповідно до ст. 117 КЗпП України, якою визначено, що в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку.
При наявності спору про розміри належних звільненому працівникові сум власник або уповноважений ним орган повинен сплатити зазначене в цій статті відшкодування в тому разі, коли спір вирішено на користь працівника. Якщо спір вирішено на користь працівника частково, то розмір відшкодування за час затримки визначає орган, який виносить рішення по суті спору.
Крім того, пунктом 20 постанови Пленуму Верховного Суду України від 24.12.1999 року № 13 «Про практику застосування судами законодавства про оплату праці» роз`яснено, що встановивши при розгляді справи про стягнення заробітної плати у зв`язку із затримкою розрахунку при звільненні, що працівникові не були виплачені належні йому від підприємства, установи, організації суми в день звільнення, коли ж він у цей день не був на роботі, - наступного дня після пред`явлення ним роботодавцеві вимог про розрахунок, суд на підставі ст. 117 КЗпП України стягує на користь працівника середній заробіток за весь період затримки розрахунку, а при непроведенні його до розгляду справи - по день постановлення рішення, якщо роботодавець не доведе відсутності в цьому своєї вини.
За таких обставин, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що відповідачем, в порушення приведених норм матеріального права, своєчасно не було виплачено позивачу заробітну плату, внаслідок чого виникла заборгованість, та, відповідно, він має право на виплату середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні.
Разом з тим, із структури заборгованості організацій ТОВ «РЗП» вбачається, що станом на 01.09.2021 року борг підприємства перед ОСОБА_1 за січень - червень 2021 року становить 18955,64 грн. До суми заборгованості із заробітної плати увійшла сума 2494,99 грн - компенсація за 24 календарних дні невикористаної відпустки (червень 2021 року) (а.с. 16).
За таких обставин, суд першої інстанції правильно визначився з характером спірних правовідносин, дійшов обґрунтованого висновку про наявність у відповідача заборгованості із заробітної плати перед позивачем, але неправильно визначив розмір цієї заборгованості, тому рішення суду першої інстанції в частині визначення розміру заборгованості із заробітної плати необхідно змінити та стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість із заробітної плати у сумі 18955 грн 64 коп, яка складається з: 16460,65 грн - заборгованість із заробітної плати та 2494,99 грн - компенсація за 24 календарних дні невикористаної відпустки.
Доводи апеляційної скарги про те, що суд не застосував критерії зменшення розміру відшкодування, визначеного ст. 117 КЗпП України, виходячи із середнього заробітку за час затримки роботодавцем розрахунку при звільненні, не ґрунтуються на доказах, оскільки сума заборгованості із заробітної плати позивача (без урахування компенсації за невикористану відпустку) становить 16460,65 грн, а суму середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні суд визначив у розмірі 13772,73 грн, тобто з урахуванням принципів співмірності і пропорційності, а також з дотриманням балансу прав і законних інтересів позивача та відповідача. 
За таких обставин, рішення суду першої інстанції на підставі п. 1 ч. 1 ст. 376 ЦПК України підлягає зміні в частині розміру заборгованості із заробітної плати, компенсації за невикористану відпустку та з ТОВ «Роменський завод продтоварів» на користь ОСОБА_1 необхідно стягнути 18955 грн 64 коп заборгованості із заробітної плати (16460 грн 65 коп + 2494 грн 99 коп). 
Враховуючи те, що справа є малозначною (п. 1 ч. 6 ст. 19 ЦПК України), відповідно до приписів п. 2 ч. 3 ст. 389 ЦПК України, постанова не підлягає касаційному оскарженню. 
Керуючись ч. 13 ст. 7, ст. ст. 367 - 369, п. 2 ч. 1 ст. 374, п. 1 ч. 1 ст. 376, ст. ст. 381-384, 389 ЦПК України, апеляційний суд 
п о с т а н о в и в:
Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Роменський завод продтоварів» задовольнити частково.
Рішення Роменського міськрайонного суду Сумської області від 13 грудня 2021 року змінити в частині розміру заборгованості із заробітної плати, компенсації за невикористану відпустку.
Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Роменський завод продтоварів», КОД ЄДРПОУ 42295910, на користь ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , 18955 грн 64 коп заборгованості із заробітної плати з відрахуванням обов`язкових платежів, податків та зборів.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Суддя -доповідач  	О. Ю. Кононенко	

Судді:                                                                                        В. І. Криворотенко 

                                                                                                   О. І. Собина