Ухвала
 
31 березня 2022 року
місто Київ
 
справа № 202/11339/14-ц
провадження № 61-1071ск22
 
Верховний Суд, діючи у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду: Погрібного С. О. (суддя-доповідач), Гулейкова І. Ю., Олійник А. С., 
дослідив касаційну скаргу  ОСОБА_1 
на ухвалу Дніпровського апеляційного суду від 20 жовтня 2021 року 
у цивільній справі за позовом Лівобережної окружної прокуратури міста Дніпра Дніпропетровської області в інтересах держави в особі Дніпровської міської ради до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , треті особи: ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , про визнання свідоцтва про право власності недійсним, визнання недійсним договору купівлі-продажу, витребування майна, визнання права власності, 
ВСТАНОВИВ:
І. ІСТОРІЯ СПРАВИ
Стислий виклад позиції позивачів
Прокурор Індустріального району м. Дніпропетровська в інтересах держави в особі Дніпропетровської міської ради у листопаді 2014 року звернувся до відповідачів з позовом про визнання за територіальною громадою міста Дніпропетровська (нині - Дніпро) в особі Дніпропетровської міської ради права власності на квартиру АДРЕСА_1 , витребування квартири із незаконного володіння ОСОБА_2 .
Стислий виклад змісту рішень судів першої та апеляційної інстанцій
Рішенням від 24 травня 2021 року Індустріальний районний суд м. Дніпропетровська позовні вимоги Лівобережної окружної прокуратури міста Дніпра Дніпропетровської області задовольнив частково. Витребував з незаконного володіння ОСОБА_2 на користь територіальної громади в особі Дніпровської міської ради квартиру АДРЕСА_1 . В іншій частині позовних вимог суд відмовив. 
Ухвалою від 13 вересня 2021 року Дніпровський апеляційний суд відкрив провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_2 , поданою представником ОСОБА_7 , та призначив справу до розгляду.
Ухвалою від 20 жовтня 2021 року Дніпровський апеляційний суд закрив апеляційне провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_2 , поданою його представником ОСОБА_7 , на рішення Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 24 травня 2021 року.
ІІ. ВИМОГИ та АРГУМЕНТИ УЧАСНИКІВ СПРАВИ
ОСОБА_1  із використанням послуг кур`єрської служби звернулася до Верховного Суду із касаційною скаргою, у якій просить скасувати ухвалу Дніпровського апеляційного суду від 20 жовтня 2021 року, справу направити для розгляду до Дніпровського апеляційного суду.
Ухвалою від 07 лютого 2022 року Верховний Суд цю касаційну скаргу залишив без руху та надав заявнику строк для її виконання.
Від заявника 21 лютого 2022 року до Верховного Суду через підсистему «Електронний Суд» надійшла заява про усунення недоліків касаційної скарги, а саме клопотання про поновлення строку на касаційне оскарження ухвали апеляційного суду, квитанція про сплату судового збору, докази на підтвердження правонаступництва ОСОБА_1 ОСОБА_2 .
Визначення заявником підстав касаційного оскарження
Провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи (частина третя статті 3 ЦПК України).
Відповідно до пункту 1 частини першої статті 389 ЦПК України учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити у касаційному порядку рішення суду першої інстанції після апеляційного перегляду справи та постанову суду апеляційної інстанції, крім судових рішень, визначених у частині третій цієї статті.
Пунктами 1-4 частини другої статті 389 ЦПК України визначено, що підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у пункті 1 частини першої цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права виключно у випадках, врегульованих процесуальним законом.
Вивчивши зміст касаційної скарги, Верховний Суд встановив, що касаційна скарга містить визначення підстав касаційного оскарження відповідно до вимог статті 389 ЦПК України.
Заявник зазначила, що суд апеляційної інстанції порушив норми процесуального права, зокрема, правила частини другої статті 60, пункту 1 частини першої статті 62 ЦПК України. На обґрунтування таких доводів касаційної скарги ОСОБА_1 зазначила, що ціна позову не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, на підтвердження повноважень до суду апеляційної інстанції надано довіреність представника, а тому помилковими є висновки суду, що апеляційну скаргу подано особою, яка не має процесуальної дієздатності.
IІІ. ВИРІШЕННЯ ПИТАННЯ ЩОДО ПОНОВЛЕННЯ СТРОКУ НА КАСАЦІЙНЕ ОСКАРЖЕННЯ
Заявник просить поновити строк на касаційне оскарження ухвали суду апеляційної інстанції від 20 жовтня 2022 року, обґрунтовуючи тим, що ОСОБА_2 помер, а його правонаступником є ОСОБА_1 , яка з 2020 року перебуває в Ізраїлі, в Україні перебувала двічі: з 18 до 27 жовтня 2021 року та з 08 до 14 грудня 2021 року. Зазначила, що з матеріалами справи ознайомилася 14 грудня 2021 року, а касаційну скаргу відправлено до Верховного Суду через кур`єрську службу 28 грудня 2021 року. На обґрунтування повноважень у кур`єрської служби здійснювати поштові відправлення заявник послалася на те, що кур`єрська служба має такий клас діяльності як «53.20 Інша поштова та кур`єрська діяльність». Щодо можливості подання касаційної скарги кур`єрською службою заявник послалася на правила частини шостої статті 124 ЦПК України.
Згідно з частинами першою та другою статті 390 ЦПК України касаційна скарга на судове рішення подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складання повного судового рішення. Учасник справи, якому повне судове рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на касаційне оскарження, якщо касаційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому такого судового рішення.
Строк на касаційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині третій статті 394 цього Кодексу (частина третя статті 390 ЦПК України).
В оцінці доводів заявника про поважність причин пропуску строку на касаційне оскарження ухвали апеляційного суду Верховний Суд врахував, що із касаційною скаргою звертається правонаступник відповідача ОСОБА_2 , яка проживає за межами України, копію оскаржуваної ухвали не отримувала, оскільки не брала участі у розгляді справи, а відповідач помер вже після постановлення оскаржуваної ухвали суду апеляційної інстанції. Верховний Суд врахував, що касаційна скарга подана заявником у розумні строки, незважаючи на неотримання копії оскаржуваної ухвали у судах першої чи апеляційної інстанцій. 
Водночас Верховний Суд відхиляє доводи заявника про те, що касаційну скаргу подано через інші засоби зв`язку. У таких висновках Верховний Суд врахував, що кур`єрська служба, якою скористалася заявник, здійснює послуги з поштового відправлення, тобто надає послуги з поштового зв`язку, саме такими послугами скористалася ОСОБА_1 через свого представника. За таких обставин помилковими є доводи заявника, що касаційна скарга подана не засобами поштового зв`язку, а іншими засобами зв`язку.
Відповідно до статті 1 Закону України «Про поштовий зв`язок» поштовий зв`язок - це приймання, обробка, перевезення та доставка (вручення) поштових відправлень, виконання доручень користувачів щодо поштових переказів, банківських операцій. Оператор поштового зв`язку (оператор) - це суб`єкт підприємницької діяльності, який в установленому законодавством порядку надає послуги поштового зв`язку.
Згідно з відомостями Єдиного державного реєстру операторів поштового зв`язку, ведення якого покладено згідно з частиною шостою статті 8 Закону України «Про поштовий зв`язок» на Національну комісію, що здійснює державне регулювання у сфері зв`язку та інформатизації, Товариство з обмеженою відповідальністю «Кур`єрська служба «Константа Сервіс» не є повноважним оператором з надання послуг поштового зв`язку, оскільки такий суб`єкт підприємницької діяльності не зареєстрований відповідно до вимог чинного законодавства та не наділений таким правовим статусом та повноваженнями.
Саме з цих підстав Верховний Суд не враховує, що касаційна скарга подана 28 грудня 2021 року, про що стверджує заявник. Водночас Верховний Суд визнає обґрунтованим клопотання про поновлення строку подання касаційної скарги ОСОБА_1 на ухвалу Дніпровського апеляційного суду від 20 жовтня 2021 року, врахувавши інші обставини подання касаційної скарги заявником, яка є правонаступником відповідача ОСОБА_2 , та мала перешкоди у своєчасному зверненні до суду із касаційною скаргою.
ІV. ЗАГАЛЬНІ ВИСНОВКИ ЩОДО ВІДКРИТТЯ КАСАЦІЙНОГО ПРОВАДЖЕННЯ
Оскільки вимоги ухвали Суду виконані, касаційна скарга подана з дотриманням вимог статті 392 ЦПК України, а наведені підстави касаційного оскарження відповідають положенням статті 389 ЦПК України для відкриття касаційного провадження.
Судом не встановлено наявності достатніх й обґрунтованих підстав для залишення касаційної скарги без руху, повернення касаційної скарги, а так само відмови у відкритті касаційного провадження.
Керуючись статтями 389, 390, 392, 394, 395 ЦПК України, Верховний Суд
УХВАЛИВ:
Відкрити касаційне провадження у справі.
Витребувати із Індустріального районного суду м. Дніпропетровська цивільну справу № 202/11339/14-ц за позовом Лівобережної окружної прокуратури міста Дніпра Дніпропетровської області в інтересах держави в особі Дніпровської міської ради до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , треті особи: ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , про визнання свідоцтва про право власності недійсним, визнання недійсним договору купівлі-продажу, витребування майна, визнання права власності.
Надіслати учасникам справи копії касаційної скарги та доданих до неї документів, роз`яснити їм право подати відзив на касаційну скаргу, який за формою і змістом має відповідати вимогам статті 395 ЦПК України, у строк тривалістю в десять днів від моменту отримання копії цієї ухвали суду.
Провести попередній розгляд справи колегією у складі трьох суддів.
Ухвала оскарженню не підлягає.
 
Судді                                                                                                 С. О. Погрібний

І. Ю. Гулейков

А. С. Олійник