04.01.22
33/812/3/22

Справа № 490/946/21                                                 Головуючий у районному суді: Подзігун Г.В.
Провадження № 33/812/414/21                                     Головуючий у апеляційному суді: Лисенко П.П. 
Категорія: ч.1 ст.130 КУпАП 

П О С Т А Н О В А
іменем України

04 січня 2022 року                                                                                               м. Миколаїв
        
Миколаївський апеляційний суд у складі:
головуючого судді - Лисенка П.П.,
з секретарем судового засідання – Богуславською О.М.,
за участі:
особи, притягнутої до адміністративної відповідальності – ОСОБА_1 ,
його захисника – Мішанова С.В.,
свідків: ОСОБА_2 та ОСОБА_3 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 , подане його захисником – адвокатом Мішановим Сергієм Валерійовичем, на постанову судді Центрального районного суду м. Миколаєва від 02 квітня 2021 року, якою,  ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 10 200 (десять тисяч двісті) гривень з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 (один) рік,

                                       в с та н о в и в:

Згідно протоколу про адміністративне правопорушення серії ДПР №527565 від26 січня 2021 року, водій ОСОБА_1 26 січня 2021 року о 22 год. 06 хв. керував транспортним засобом “Volkswagen Polo” д.н.з. НОМЕР_1 у м. Миколаєві, вул. Лягіна, 20, та був зупинений працівниками поліції.
Як на думку працівників поліції, він знаходився в стані наркотичного сп`яніння, про що свідчили звужені зіниці очей, млява мова та тремтіння пальців рук.
Оскільки на місці зупинки не вдалося встановити особу водія, у зв`язку з тим, що він не мав при собі посвідчення на право керування транспортним засобом та свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу, патрульними було складено протокол про затримання та доставлено водія до Управління поліції для встановлення особи.
Від проходження медичного огляду у встановленому законом порядку у медичному закладі, водій відмовився у присутності двох свідків, чим порушив вимоги п. 2.5 Правил дорожнього руху України. 
Постановою Центрального районного суду м. Миколаєва від 02 квітня 2021 року, ОСОБА_1 , визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 10 200 гривень з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 (один) рік та вирішено питання про стягнення судового збору.
В апеляційній скарзі адвокат ОСОБА_1  - Мішанов С.В.просив названу постанову скасувати та закрити провадження у справі за відсутністю події і складу адміністративного правопорушення, оскільки ОСОБА_1 притягнутий до адміністративної відповідальності за дії, які він не вчиняв, так як інспектором поліції, який складав протокол про адміністративне правопорушення, невірно встановлено особу, яка вчинила правопорушення.
Перевіривши наведені в апеляційній скарзі доводи, заслухавши особу, яку притягнуто до адміністративної відповідальності та його захисника, свідків ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , вивчивши матеріали справи про адміністративне правопорушення, апеляційний суд вважає за необхідне, апеляційну скаргу задовольнити, а оскаржену постанову Центрального районного суду м. Миколаєва від 02 квітня 2021 року – скасувати, виходячи з наступного.
Приймаючи оскаржувану постанову, суддя районного суду дійшов висновку, що досліджені у судовому засіданні докази (дані протоколів про адміністративне правопорушення, дані відеозапису) не суперечать, а є переконливими та підтверджують порушення ОСОБА_1 вимог п. 2.5 Правил дорожнього руху України; наявність у діях водія складу адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення (відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції). 
Перевіривши під час апеляційного розгляду докази у справі, апеляційний суд дійшов висновку, що висновок суду 1 інстанції не підтверджується наданими доказами, є не вірним та не обґрунтованим.
За правилами ч.1 ст.7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.
Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності (ч.2 ст.7 КУпАП).
Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом (ч.3 ст.7 КУпАП).
Додержання вимог закону при застосуванні заходів впливу за адміністративні правопорушення забезпечується систематичним контролем з боку вищестоящих органів і посадових осіб, правом оскарження, іншими встановленими законом способами.
Згідно положень ст.245 КУпАП, завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушення, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.
Відповідно до ст.280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також з`ясувати інші обставини, які мають значення для правильного вирішення справи.
Відповідно до Закону України «Про дорожній рух», п.1.1 п.1.10. Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 №1306 (далі - Правила) єдиний порядок дорожнього руху на всій території України встановлюють названими Правилами, а встановлені ними норми та приписи розповсюджуються на усіх водіїв транспортним засобів, що здійснюють керування ними.
Зокрема, водієм визнається особа, яка керує транспортним засобом і має посвідчення водія (посвідчення тракториста-машиніста, тимчасовий дозвіл на право керування транспортним засобом, тимчасовий талон на право керування транспортним засобом) відповідної категорії. Водієм також є особа, яка навчає керуванню транспортним засобом, перебуваючи безпосередньо в транспортному засобі.
Згідно п.п.«а» п.2.9 Правил, водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
Водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції (п.2.5 Правил).
Невиконання вказаних правил утворюють склад правопорушень, передбачених ч.1 ст.130 КУпАП.
Так, згідно ч.1 ст.130 КУпАП (у редакції, чинній на час вчинення адміністративного правопорушення) - адміністративним правопорушенням є керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
Європейський Суд з прав людини у рішенні «Шмауцер (Schmautzer) проти Австрії» від 23 жовтня 1995 року зазначив, що дорожньо-транспортні правопорушення, за які може бути накладено стягнення у виді штрафу чи обмеження у користуванні водійськими правами, підпадають під визначення «кримінального обвинувачення». Позбавлення прав на управління транспортним засобом також розглядається Європейським Судом кримінально-правовою санкцією, оскільки «право керувати автомобілем є дуже корисним в щоденному житті і для здійснення діяльності» (рішення Європейського Суду з прав людини у справі «Маліге проти Франції» від 23 вересня 1998 року).
Вимоги до протоколу про адміністративне порушення викладені у ст.256 КУпАП та Інструкції з оформлення матеріалів про адміністративні правопорушення в органах поліції, яка затверджена наказом Міністерства внутрішніх справ України від 06 листопада 2015 року №1376 (далі - Інструкція).
Так, згідно ст.256 КУпАП у протоколі про адміністративне правопорушення зазначаються: дата і місце його складення, посада, прізвище, ім`я, по батькові особи, яка склала протокол; відомості про особу, яка притягається до адміністративної відповідальності (у разі її виявлення); місце, час вчинення і суть адміністративного правопорушення; нормативний акт, який передбачає відповідальність за дане правопорушення; прізвища, адреси свідків і потерпілих, прізвище викривача (за його письмовою згодою), якщо вони є; пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності; інші відомості, необхідні для вирішення справи. Якщо правопорушенням заподіяно матеріальну шкоду, про це також зазначається в протоколі.
Протокол підписується особою, яка його склала, і особою, яка притягається до адміністративної відповідальності; при наявності свідків і потерпілих протокол може бути підписано також і цими особами.
У разі відмови особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, від підписання протоколу, в ньому робиться запис про це. Особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, має право подати пояснення і зауваження щодо змісту протоколу, які додаються до протоколу, а також викласти мотиви свого відмовлення від його підписання.
При складенні протоколу особі, яка притягається до адміністративної відповідальності, роз`яснюються його права і обов`язки, передбачені статтею 268 цього Кодексу, про що робиться відмітка у протоколі.
Пунктами 11,12 Інструкції передбачено, що при складанні протоколу про адміністративне правопорушення особі, яка притягається до адміністративної відповідальності, роз`яснюються її права, передбачені статтями 55,56,59,63 Конституції України, статтею 268 КУпАП, повідомляється, що справу про адміністративне правопорушення буде розглянуто у строки, визначені статтею 277 КУпАП, про що робиться відмітка та ставиться підпис особи, яка притягається до адміністративної відповідальності.
Таким чином, при складанні протоколу про адміністративне правопорушення обов`язковою умовою є роз`яснення особі, відносно якої складається протокол, її прав, передбачених статтями 55,56,59,63 Конституції України, статтею 268 КУпАП.
Згідно частин 1-3 ст.266 КУпАП (у редакції, чинній на час вчинення адміністративного правопорушення), особи, які керують транспортними засобами, річковими або маломірними суднами і щодо яких є підстави вважати, що вони перебувають у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, підлягають відстороненню від керування цими транспортними засобами, річковими або маломірними суднами та оглядові на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції.
Огляд водія (судноводія) на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, проводиться з використанням спеціальних технічних засобів поліцейським у присутності двох свідків.
У разі незгоди водія (судноводія) на проведення огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів або в разі незгоди з його результатами огляд проводиться в закладах охорони здоров`я. Перелік закладів охорони здоров`я, яким надається право проведення огляду особи на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, затверджується управліннями охорони здоров`я місцевих державних адміністрацій. Проведення огляду осіб на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, в інших закладах забороняється.
Аналогічні вимоги містить п.7 Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України, Міністерства охорони здоров`я України 09 листопада 2015 року №1452/735, зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 11 листопада 2015 року за №1413/27858
Аналіз наведених положень закону дає підстави для висновку, що в межах зазначених у протоколі про адміністративне правопорушення обставин, інкримінованого особі адміністративного правопорушення, і повинен провадитися їх судовий розгляд.
Таким чином, протокол про адміністративне правопорушення є не тільки джерелом доказів у справі, але й актом обвинувачення у вчиненні конкретного адміністративного правопорушення.
Крім того, пунктами 2,3,4,6,8 Порядку направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду, який затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 17 грудня 2008 року №1103 (далі – Порядок №1103), визначено, що огляду підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського є підстави вважати, що вони перебувають у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції (далі - стан сп`яніння), згідно з ознаками такого стану, установленими МОЗ і МВС. 
Огляд проводиться: поліцейським на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування МОЗ і Держспоживстандартом; лікарем закладу охорони здоров`я (в сільській місцевості за відсутності лікаря-фельдшером фельдшерсько-акушерського пункту, який пройшов спеціальну підготовку). 
Огляд на місці зупинки транспортного засобу проводиться у присутності двох свідків. 
Водій транспортного засобу, що відмовився від проведення огляду на місці зупинки транспортного засобу або висловив незгоду з його результатами, направляється поліцейським для проведення огляду до відповідного закладу охорони здоров`я. У разі відмови водія транспортного засобу від проведення огляду в закладі охорони здоров`я поліцейський в присутності двох свідків складає протокол про адміністративне правопорушення, у якому зазначає ознаки сп`яніння і дії водія щодо ухилення від огляду. 
Аналіз вказаних правових норм дає підстави для висновку, що у разі відмови водія транспортного засобу від проведення огляду на стан сп`яніння поліцейський повинен скласти протокол про адміністративне правопорушення, у якому зазначає ознаки сп`яніння і дії водія щодо ухилення від огляду, в присутності двох свідків.
При цьому, працівник поліції зобов`язаний чітко роз`яснити водієві негативні наслідки ігнорування його вимог.
Однак, протокол про адміністративні правопорушення відносно водія ОСОБА_4 та відповідно оскаржена постанова суду вказаним вимогам закону не відповідають.
Як вбачається з протоколу про адміністративне правопорушення серії ДПР №527565 від26 січня 2021 року, водій ОСОБА_1 26 січня 2021 року о 22 год. 06 хв. керував транспортним засобом “Volkswagen Polo” д.н.з. НОМЕР_1 у м. Миколаєві, вул. Лягіна, 20, та був зупинений працівниками поліції.
На місці зупинки не вдалося встановити особу водія, у зв`язку з тим, що він не мав при собі посвідчення на право керування транспортним засобом та свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу, патрульними було складено протокол про затримання та доставлено водія до Управління поліції для встановлення особи.
Від проходження медичного огляду у встановленому законом порядку у медичному закладі, водій відмовився у присутності двох свідків, чим порушив вимоги п. 2.5 Правил дорожнього руху України. 
В Управлінні працівниками поліції за допомогою єдиної системи, було встановлено особу, яким ніби то є ОСОБА_1 .
У присутності двох свідків ОСОБА_5 та ОСОБА_6 водію запропоновано пройти огляд на стан сп`яніння у медичному закладі, проте той від такого огляду відмовився, чим порушив вимоги п.2.5 Правил дорожнього руху України, за що відповідальність передбачена ч.1 ст.130 КУпАП. Також відмовився від підпису у протоколі про адміністративне правопорушення.
Встановлення особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, є визначальним для вирішення питання щодо притягнення особи до адміністративної відповідальності.
Так, згідно доводів апеляційної скарги та особистих пояснень в суді апеляційної інстанції, особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1 категорично заперечує свою причетність до адміністративного правопорушення, у зв`язку з вчиненням якого складений протокол про адміністративне правопорушення серії ДПР №527565 від 26 січня 2021 року, а також те, що був зупинений працівниками поліції і що відносно нього складався вказаний протокол.
Крім того, пояснив, що взагалі ніколи не керував транспортними засобами та посвідчення водія не отримував.
Інспектором поліції встановлено, що автомобіль “Volkswagen Polo” д.н.з. НОМЕР_1 належить ОСОБА_3 .
З протоколу вбачається, що особу правопорушника встановлено з Бази ІПНП з фото.
Згідно доданої до протоколу про адміністративне правопорушення довідки, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , не отримував посвідчення водія на право керування транспортними засобами (а.с.8). 
В суді апеляційної інстанції ОСОБА_1 пояснив, що 26 січня 2021 року о 22:06 год. знаходився за місцем свого проживання, що може підтвердити дружина.
Матеріали справи про адміністративне правопорушення містять диск з відеозаписом, на якому зафіксовано відмову водія, який керував транспортним засобом “Volkswagen Polo” д.н.з. НОМЕР_1 , від проходження огляду на стан сп`яніння, який досліджений апеляційним судом (а.с. 7). 
З відеозапису чітко видно особу правопорушника, оскільки зйомка велася в приміщені Управління, де і встановлювали особу по базі ІПНП.
Дослідження вказаного відеозапису, дозволяє суду достеменно встановити, що водій, який керував транспортним засобом і особа, відносно якої складено протокол про адміністративне правопорушення ОСОБА_1 - дві різні особи.
Крім того, для встановлення обставин даної справи та складання протоколу за ч.1 ст.130 КУпАП щодо ОСОБА_1 , судом апеляційної інстанції викликалися в судове засідання інспектори патрульної поліції та свідки, заявлені захисником в апеляційній скарзі.
Свідок ОСОБА_2 пояснила суду, що її чоловік ОСОБА_1 транспортним засобом ніколи не керував та того вечора дійсно був вдома.
Свідок ОСОБА_3 пояснив суду, що з ОСОБА_1 не товаришують, декілька разів лише бавив у суді, а свій автомобіль 26 січня 2021 року давав своєму товаришу, поїхати по справах. 
Інспектори патрульної поліції в судове засідання не з`явилися та стосовно вказаного протоколу, за скаргою ОСОБА_1 в УПП в Миколаївській області здійснюється перевірка.
За такого, апеляційний суд приходить до висновку, що інспекторами поліції, в порушення вимог чинного законодавства, не встановлено належним чином особу правопорушника під час складання протоколу про адміністративне правопорушення серії ДПР №527565 від 26 січня 2021 року.
Будь-які інші докази на підтвердження винуватості ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, у матеріалах справи про адміністративне правопорушення відсутні.
Таким чином, апеляційним судом, незважаючи на прийняті заходи щодо встановлення та перевірки фактичних даних, викладених в протоколі про адміністративне правопорушення, не добуто належних та достатніх доказів на підтвердження винуватості ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП.
Аргументи апеляційної скарги заслуговують на увагу та відеозаписом, який міститься в матеріалах справи підтверджується відсутність ОСОБА_1 на місці події та при складанні протоколу про адміністративне правопорушення 26 січня 2021 року.
Разом з тим, винуватість особи у вчиненні адміністративного правопорушення має бути безумовно доведена достатніми доказами, які установлюють об`єктивну істину у справі.
Аналізуючи під час апеляційного розгляду наявні в матеріалах справи докази в їх сукупності, апеляційний суд вважає, що висновки суду першої інстанції про наявність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП не підтверджуються зібраними у справі доказами.
Частина перша ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року (надалі - Конвенція) передбачає, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.
Згідно ст.62 Конституції України усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачиться на її користь, тому суд, приймаючи рішення, виходить з встановлених та перевірених у суді доказів.
Згідно п.1 ч.1 ст.247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення підлягає закриттю за відсутності події і складу адміністративного правопорушення.
З огляду на наведене, а також положення ст.62 Конституції України про те, що обвинувачення не може ґрунтуватися на припущеннях, а усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що належними та допустимими доказами, які наявні в матеріалах цієї справи, не доведено, що провадження у цій справі про адміністративне правопорушення було розпочато відносно особи, яка вчинила адміністративне правопорушення.
За такого, висновки суду про доведеність вини ОСОБА_1 у порушенні вимог пункту 2.5 Правил, є помилковими, оскільки в суді не доведено наявність в його діях складу адміністративних правопорушень, передбачених частиною 1 статті 130 КУпАП.
З урахуванням наведеного, доводи апеляційної скарги про відсутність в  діях  ОСОБА_1  складу правопорушення є обґрунтованими, тому постанова Центрального районного суду м. Миколаєва від 02 квітня 2021 року підлягає скасуванню із закриттям провадження у справі про адміністративне правопорушення з підстав, передбачених п.1 ч.1 ст.247 КУпАП, через відсутність в діях ОСОБА_1 складу адміністративних правопорушень, передбачених ч.1 ст.130 КУпАП.

Керуючись ст. 294 КУпАП, суд,

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу  ОСОБА_1 , подану його захисником – адвокатом Мішановим Сергієм Валерійовичем – задовольнити.
Постанову Центрального районного суду м. Миколаєва від 02 квітня 2021 року, якою ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 10 200 гривень з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 (один) рік – скасувати. 
Провадження у справі про адміністративне правопорушення, на підставі п.1 ч.1 ст.247 КУпАП, за відсутністю в діях ОСОБА_1 , складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП. – закрити.
Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Миколаївського
апеляційного суду                                                                         П.П. Лисенко