ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 січня 2022 року 
м. Київ
справа №761/21513/20
адміністративне провадження № К/9901/39065/21 
Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:
головуючого - Губської О.А.,
суддів: Мартинюк Н.М., Мельник-Томенко Ж.М.,
розглянувши у порядку письмового провадження в касаційній інстанції справу
за позовом ОСОБА_1 до Управління патрульної поліції в Житомирській області Департаменту патрульної поліції про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення у вигляді штрафу, провадження по якій відкрито
за касаційною скаргою  Управління патрульної поліції в Житомирській області Департаменту патрульної поліції на окрему ухвалу Сьомого апеляційного адміністративного суду від 22 вересня 2021 року, постановлену у складі колегії суддів: Ватаманюка Р.В. (доповідач), Драчук Т.О., Полотнянка Ю.П.,
І. Установлені судами фактичні обставини справи, короткий зміст рішень судів першої та апеляційної інстанції
1.  ОСОБА_1 (далі - ОСОБА_1 , позивач) звернувся до суду з позовом до Управління патрульної поліції в Житомирській області Департаменту патрульної поліції про визнання незаконною та скасування постанови про адміністративне правопорушення серії ДП18 №790601 від 10.07.2020 про притягнення позивача до адміністративної відповідальності за ч.1  ст. 122 КУпАП  та накладення стягнення у вигляді штрафу у розмірі 255 гривень.
2. Рішенням Богунського районного суду м.Житомира від 11 травня 2021 року, залишеним без змін постановою Сьомого апеляційного адміністративного суду від 14 липня 2021 року, позов задоволено повністю.
2.1. Скасовано постанову у справі про адміністративне правопорушення серії ДП18 №790601 від 10.07.2020 про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності, складену Інспектором роти №1 батальйону Управління патрульної поліції у Житомирській області Департаменту патрульної поліції ОСОБА_2, за ч. 1  ст.122 КУпАП. 
2.2. Провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за ч. 1  ст. 122 КУпАП  закрито за відсутності в його діях складу адміністративного правопорушення.
3. 16.08.2021 до суду надійшла заява ОСОБА_1 , в якій він просив винести окрему ухвалу, у якій постановити:
1. Про наведені у заяві факти щодо порушення закону поліцейськими батальйону УПП у Житомирській області ДПП ОСОБА_2 і ОСОБА_3 довести до відома прокурора прокуратури Житомирської області та керівництва Управління патрульної поліції у Житомирській області Департаменту патрульної поліції.
2. Про вжиті заходи прокурором прокуратури Житомирської області та керівництвом Управління патрульної поліції у Житомирській області Департаменту патрульної поліції відносно поліцейських батальйону УПП у Житомирській області ДПП ОСОБА_2 та ОСОБА_3 протягом місяця з дня надходження окремої ухвали  повідомити Сьомий апеляційний адміністративний суд та позивача у справі  - ОСОБА_1 .
4. В обґрунтування заяви позивач зазначив, що дії поліцейських ОСОБА_2 та   ОСОБА_3 свідчать про недотримання ними, як поліцейських УПП у Житомирській області ДПП, вимог щодо необхідності з гідністю і честю поводитися під час виконання службових обов`язків.
4.1. Також позивач вказав про порушення поліцейськими нормативно-правових актів, а також порушення прав людини, що гарантовані  Конституцією України, в якій пріоритетними є права людини та верховенство права, отож допустили порушення закону, тому позивач вважає, що наявні усі правові підстави для постановлення окремої ухвали та направлення її суб`єктам владних повноважень для вжиття заходів щодо усунення причин та умов, що сприяли порушенню закону.
5. Ухвалою Сьомого апеляційного адміністративного суду від 22 вересня 2021 року заяву ОСОБА_1 про винесення окремої ухвали задоволено.
5.1. Про наведені у заяві факти щодо порушення закону поліцейськими батальйону УПП у Житомирській області ДПП ОСОБА_2 і ОСОБА_3 довести до відома керівництва Управління патрульної поліції у Житомирській області Департаменту патрульної поліції.
5.2. Про вжиті заходи керівництвом Управління патрульної поліції у Житомирській області Департаменту патрульної поліції відносно поліцейських батальйону УПП у Житомирській області ДПП ОСОБА_2 та   ОСОБА_3 протягом місяця з дня надходження окремої ухвали  повідомити Сьомий апеляційний адміністративний суд.
6. Мотивуючи постановлення окремої ухвали, суд виходив з того, що 10.07.2020 Інспектором роти №1 батальйону Управління патрульної поліції у Житомирській області Департаменту патрульної поліції ОСОБА_2 винесено постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, серії ДП18 №790601, відповідно до якої ОСОБА_1  притягнуто до адміністративної відповідальності та застосовано відносно нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 255 гривень за скоєння адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1  ст. 122 КУпАП. Разом з тим під час апеляційного розгляду справи судом встановлено, що при винесенні оскаржуваної постанови працівниками поліції порушено порядок розгляду справи про адміністративне правопорушення, передбачений статтями  278  та  279 КпАП України, що призвело до незаконного притягнення позивача до адміністративної відповідальності, а саме відповідач не роз`яснив права та обов`язки при винесенні постанови, не надав можливості та часу скористатися правовою допомогою.
ІІ. Провадження в суді касаційної інстанції
7. Управління патрульної поліції в Житомирській області Департаменту патрульної поліції, вважаючи судове рішення суду апеляційної інстанції ухваленим із порушенням норм законодавства, подало касаційну скаргу.
8. У касаційній скарзі просить скасувати оскаржуване судове рішення. 
9. В обґрунтування касаційної скарги вказує, що встановлені судом апеляційної інстанції порушення норм чинного законодавства відсутні, враховуючи наявні відеозаписи події, то і правові підстави для винесення окремої ухвали відсутні.
10. Позивач у відзиві на касаційну скаргу вказує на її безпідставність і просить залишити її без задоволення, а рішення суду апеляційної інстанції без змін, а також винести окрему ухвалу, у якій постановити «Про наведені вище факти щодо невиконання Відповідачем судових рішень Богунського районного суду м.Житомира від 11 травня 2021 року та Сьомого апеляційного адміністративного суду від 14 липня 2021 року у праві №761/21513/20 і, як наслідок, внесення в офіційний документ (касаційну скаргу) завідомо недостовірних відомостей щодо ОСОБА_1 - довести до відома Державного бюро розслідувань з метою відповідного реагування».
ІІІ. Джерела права й акти їх застосування 
11. За приписами частини другої  статті 19 Конституції України  органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені  Конституцією  та законами України.
12. Частинами першою, другою, третьою, четвертою  статті 249  Кодексу адміністративного судочинства України  (далі -  КАС України) передбачено, що суд виявивши під час розгляду справи порушення закону, може постановити окрему ухвалу і направити її відповідним суб`єктам владних повноважень для вжиття заходів щодо усунення причин та умов, що сприяли порушенню закону. У разі необхідності суд може постановити окрему ухвалу про наявність підстав для розгляду питання щодо притягнення до відповідальності осіб, рішення, дії чи бездіяльність яких визнаються протиправними. Суд може постановити окрему ухвалу у випадку зловживання процесуальними правами, порушення процесуальних обов`язків, неналежного виконання професійних обов`язків (в тому числі якщо підписана адвокатом чи прокурором позовна заява містить суттєві недоліки) або іншого порушення законодавства адвокатом або прокурором. Окрема ухвала щодо прокурора або адвоката надсилається органу, до повноважень якого належить притягнення до дисциплінарної відповідальності прокурора або адвоката відповідно. В окремій ухвалі суд має зазначити закон чи інший нормативно-правовий акт (у тому числі його статтю, пункт тощо), вимоги яких порушено, і в чому саме полягає порушення.
ІV. Оцінка Верховного Суду
13. Надаючи правову оцінку встановленим обставинам справи та доводам касаційної скарги, а також виходячи з меж касаційного перегляду справи, визначених  статтею 341 КАС України, колегія суддів зазначає наступне.
14. Як зазначено у частині четвертій  статті 328 КАС України, підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального чи порушення норм процесуального права.
15. Відповідно до частини першої  статті 36 Закону України «Про судоустрій і статус суддів»  Верховний Суд є найвищим судом у системі судоустрою України, який забезпечує сталість та єдність судової практики у порядку та спосіб, визначені процесуальним законом.
До повноважень Верховного Суду не входить дослідження доказів, встановлення фактичних обставин справи або їх переоцінка, тобто об`єктом перегляду касаційним судом є виключно питання застосування права.
16. Згідно з частиною першою  статті 324 КАС України  суд апеляційної інстанції у випадках і в порядку, встановлених  статтею 249 цього Кодексу, може постановити окрему ухвалу.
17. Відповідно до частини першої  статті 249 КАС України, суд, виявивши під час розгляду справи порушення  закону, може постановити окрему ухвалу і направити її відповідним суб`єктам владних повноважень для вжиття заходів щодо усунення причин та умов, що сприяли порушенню закону.
17.1. Частиною другою вказаної статті визначено, що у разі необхідності суд може постановити окрему ухвалу про наявність підстав для розгляду питання щодо притягнення до відповідальності осіб, рішення, дії чи бездіяльність яких визнаються протиправними.
17.2. Положеннями частини четвертої цієї ж статті встановлено, що в окремій ухвалі суд має зазначити  закон  чи інший нормативно-правовий акт (у тому числі його статтю, пункт тощо), вимоги яких порушено, і в чому саме полягає порушення.
18. Тобто, окрема ухвала є способом реагування суду на випадки виявлення порушення законності та правопорядку, які не можуть бути усунені ним самостійно при вирішенні адміністративного спору з використанням передбачених адміністративним процесуальним  законом  засобів.
19. Окрема ухвала виноситься судом у зв`язку з виявленням під час судового розгляду порушення законності з боку, зокрема, суб`єкта владних повноважень, які не охоплюються предметом спору та не можуть бути усунені шляхом вирішення справи по суті.
20. При цьому такі порушення мають негативно впливати на стан суб`єктивних прав та обов`язків особи в публічно-правових відносинах.
21. Колегія суддів вважає за необхідне зазначити, що окрема ухвала суду є одним із інструментів механізму стримувань і противаг, превенції вчинення порушень  закону, які адміністративний суд не може самостійно усунути шляхом вжиття належних заходів.
22. Адміністративний суд наділений диспозитивним правом постановити окрему ухвалу про наявність підстав для розгляду питання щодо притягнення до відповідальності осіб, рішення, чи діяння яких визнаються протиправними.
23. Як встановлено судом апеляційної інстанції під час апеляційного розгляду справи, при винесенні оскаржуваної постанови працівниками поліції порушено порядок розгляду справи про адміністративне правопорушення, передбачений статтями  278  та  279 КпАП України, що призвело до незаконного притягнення позивача до адміністративної відповідальності, а саме відповідач не роз`яснив права та обов`язки при винесенні постанови, не надав можливості та часу скористатися правовою допомогою.
24. Оцінюючи доводи скаржника, викладеними у касаційній скарзі, Суд зазначає, що всі вони збігаються та вже були викладені в апеляційній скарзі на рішення Богунського районного суду м.Житомира від 11 травня 2021 року у справі №761/21513/20 та у відзиві на позовну заяву у цій справі та досліджувалися судом як першої, так і апеляційної інстанції з наданням їм належної правової оцінки. Жодних нових доводів, які б доводили порушення норм процесуального права, у касаційній скарзі не зазначено.
25. Посилання скаржника в касаційній скарзі на порушення судом апеляційної інстанції норм матеріального права при постановленні окремої ухвали є неприйнятним, оскільки вирішення цього питання є суто процесуальною дією суду.
26. Таким чином, суд апеляційної інстанції дійшов правильного висновку про наявність підстав для постановлення окремої ухвали, та доведення про вказані у ній порушення до відома керівництва Управління патрульної поліції у Житомирській області Департаменту патрульної поліції для вжиття відповідних заходів реагування.
27. Суд визнає, що суд апеляційної інстанції не допустив порушень норм процесуального права при ухваленні судового рішення, внаслідок чого касаційна скарга залишається без задоволення, а окрема ухвала без змін.
28. Крім того, відповідно до усталеної практики Європейського суду з прав людини (рішення у справах «Пономарьов проти України», «Рябих проти Росії», «Нєлюбін проти Росії»), повноваження вищих судових органів стосовно перегляду мають реалізовуватися для виправлення судових помилок та недоліків судочинства, але не для здійснення нового судового розгляду, перегляд не повинен фактично підміняти собою апеляцію, а сама можливість існування двох точок зору на один предмет не є підставою для нового розгляду. Повноваження вищих судів щодо скасування чи зміни тих судових рішень, які вступили в законну силу та підлягають виконанню, мають використовуватися для виправлення фундаментальних порушень.
29. Європейський суд з прав людини в рішенні у справі «Серявін та інші проти України» зазначив, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях, зокрема, судів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1  статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод  зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожний аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною залежно від характеру рішення.
30. Відповідно до частини третьої  статті 343 КАС України  суд касаційної інстанції, здійснивши попередній розгляд справи, залишає касаційну скаргу без задоволення, а рішення без змін, якщо відсутні підстави для скасування судового рішення.
31. Згідно з частиною першою  статті 350 КАС України  суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо визнає, що суди першої та апеляційної інстанцій не допустили неправильного застосування норм матеріального права або порушень норм процесуального права при ухваленні судових рішень чи вчиненні процесуальних дій.
32. З огляду на викладене, висновки суду апеляційної інстанції є правильними, обґрунтованими, підстави для скасування судового рішення відсутні.    
33. Стосовно клопотання позивача про постановлення окремої ухвали щодо    відповідача у зв`язку з невиконанням ним судових рішень Богунського районного суду м.Житомира від 11 травня 2021 року та Сьомого апеляційного адміністративного суду від 14 липня 2021 року у праві №761/21513/20, Верховний Суд зазначає, що воно задоволенню не підлягає, оскільки в межах цього касаційного провадження оскарженню підлягає лише окрема ухвала апеляційного суду від 22 вересня 2021 року.
34. Підстав для постановлення окремої ухвали Суд не вбачає.
VІ. Судові витрати
35. З огляду на результат касаційного розгляду, суд не вирішує питання щодо розподілу судових витрат.
Керуючись статтями 3, 341, 345, 349, 350, 355, 356, 359 Кодексу адміністративного судочинства України, Верховний Суд
ПОСТАНОВИВ:
1. Касаційну скаргу Управління патрульної поліції в Житомирській області Департаменту патрульної поліції залишити без задоволення.
2. Окрему ухвалу Сьомого апеляційного адміністративного суду від 22 вересня 2021 року у справі №761/21513/20 залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дати її прийняття, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Головуючий                                                                                О. А. Губська

Судді                                                                                          Н.М. Мартинюк
                                                              
                                                                                          Ж.М. Мельник-Томенко