ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31 січня 2022 р.	Справа № 520/13312/2020	
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:
Головуючого судді: Калиновського В.А.,
Суддів: Мінаєвої О.М. ,  Макаренко Я.М. ,
за участю секретаря судового засідання Лисенко К.В.

          розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Харківського окружного адміністративного суду від 09.11.2020, головуючий суддя І інстанції: Панов М.М., м. Харків,  по справі № 520/13312/2020
          за позовом            ОСОБА_1  
          до           Державної установи "Харківське СІЗО"                   
          про визнання дій протиправними,

ВСТАНОВИВ:
Позивач, ОСОБА_1 , звернулась до Харківського окружного адміністративного суду з позовом до Державної установи "Харківське СІЗО", в якому просила суд: визнати неправомірними дії Державної установи "Харківське СІЗО" що виразились:
- в неповідомленні позивача, як одержувача, щодо факту надходження на ім`я позивача листа (переписки) від захисника - відправлення №6102408588811, відмові його прийняття на пошті, залишенні без реєстрації та, в подальшому, в безпідставному поверненні відправнику;
- в несвоєчасному отриманні на пошті листа, який надійшов на ім`я позивача від захисника - відправлення №6102408588773, залишенні його без реєстрації, несанкціонованому перегляді та відмові у фіксуванні факту наявності зовнішніх пошкоджень конверта, ще до моменту його вскриття, у вигляді невеликих надривів у торцях конверта;
- внесенні спотвореної інформації в офіційні документи: листи Державної установи "Харківське СІЗО" від 23.04.2020 вих. №12/3-410в, від 14.05.2020 вих. №12/3-482, від 20.05.2020 вих.№12/3-493/Бр шляхом безпідставного зазначення листів - переписок з захисником, як бандеролей/посилок.
Рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 09.11.2020 року у задоволенні адміністративного позову відмовлено.
Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, позивачем подано апеляційну скаргу, згідно з якою апелянт просить суд апеляційної інстанції скасувати оскаржуване рішення та прийняти постанову, якою задовольнити позовні вимоги в повному обсязі, посилаючись на неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи, невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи, неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального права. Зазначила, що оскаржувані дії відповідачів є протиправними та такими, що суперечать нормам чинного законодавства, яке регулює спірні правовідносини.
Відповідач подав відзив на апеляційну скаргу, в якому він, наполягаючи на законності та обґрунтованості рішення суду першої інстанції, просив залишити апеляційну скаргу без задоволення, а оскаржуване рішення без змін. 
Сторони в судове засідання апеляційної інстанції не прибули, про дату, час та місце апеляційного розгляду справи повідомлені належним чином.
Позивачем подано клопотання про відкладення судового засідання. В обгрунтування клопотання позивач зазначила, що через хворобу її матері, яка потребує її догляду, вона не має можливості прибути в судове засідання.
Відповідно до ст. 313 КАС України, суд апеляційної інстанції відкладає розгляд справи в разі неявки у судове засідання учасника справи, стосовно якого немає відомостей про вручення йому судової повістки, або за його клопотанням, коли повідомлені ним причини неявки буде визнано судом поважними. Неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи. Якщо суд апеляційної інстанції визнав обов`язковою участь у судовому засіданні учасників справи, а вони не прибули, суд апеляційної інстанції може відкласти апеляційний розгляд справи.
Європейський суд з прав людини неодноразово наголошував, що національні суди повинні організовувати судові провадження таким чином, щоб вони були без затримок та ефективними (SHULGA v. UKRAINE, № 16652/04, § 28, ЄСПЛ, від 02 грудня 2010 року) і запобігання неналежній та такій, що затягує справу, поведінці сторін у процесі є завданням саме державних органів (MUSIYENKO v. UKRAINE, № 26976/06, § 24, ЄСПЛ, від 20 січня 2011 року).
Праву особи на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку кореспондує обов`язок добросовісно користуватися наданими законом процесуальними правами, утримуватись від дій, що зумовлюють затягування судового процесу, заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються його безпосередньо та вживати надані процесуальним законом заходи для скорочення періоду судового провадження (ALIMENTARIA SANDERS S.A. V. SPAIN, № 11681/85, § 35, ЄСПЛ, від 07 липня 1989 року).
Беручи до уваги те, що позивач належним чином повідомлена про дату, час та місце розгляду справи, доказів неможливості прибути в судове засідання не надала, враховуючи, що  суд апеляційної інстанції не визнавав участь позивача обов`язковою та можливість розгляду справи за наявними у ній матеріалами без надання додаткових пояснень позивачем, а також те, що розгляд справи неодноразово відкладався, з метою розгляду справи протягом розумного строку, колегія суддів вважає, що клопотання задоволенню не підлягає.
Апеляційна скарга розглядається у судовому засіданні згідно приписів ст. 229 КАС України.
Колегія  суддів,  заслухавши суддю-доповідача, перевіривши рішення суду та доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали  справи, вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.
Судом першої інстанції встановлено та підтверджено у суді апеляційної інстанції, що згідно довідки за особовою справою 898-12 ув`язнена ОСОБА_1 була заарештована 02.03.2012 Прокуратурою Харківської області. Засуджена 23.09.2015 Червонозаводським райсудом м. Харкова за ст.ст. 27 ч. 4, ст. 115 ч. 2 п. 6, ст. 115 ч. 2 п. 11 Кримінального кодексу України до довічного позбавлення волі з конфіскацією майна.
Ухвалою Апеляційного суду Харківської області від 22.03.2017 вирок Червонозаводського райсуду м. Харкова від 23.09.2015 змінено - пом`якшено призначене ОСОБА_1 покарання до 14 років позбавлення волі з конфіскацією майна. Ухвалою Верховного Суду Касаційного кримінального суду від 10.10.2018 скасована ухвала Апеляційного суду Харківської області від 22.03.2017, щодо ОСОБА_1 , справу направлено на новий апеляційний розгляд .
Ухвалою Харківського апеляційного суду від 01.11.2018 етаповано ОСОБА_1 з Київського слідчого ізолятора до Харківського слідчого ізолятору для подальшої доставки в судове засідання в приміщенні Харківського апеляційного суду. 
04.04.2020 захисником ОСОБА_1 - Лукашовою А.А. було направлено на адресу СІЗО на їм`я позивача 2 конверти з документацією.
Однак, позивач вважає, що адміністрацією Державної установи "Харківське СІЗО" порушені її права щодо належного одержання вказаної кореспонденції.
Відмовляючи у задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив з того, що відповідач діяв на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. 
Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції про відмову у задоволенні позовних вимог, з огляду на наступне.  
Згідно з ч.ч. 1, 2, 5 ст. 113 Кримінально-виконавчого кодексу України, засудженим дозволяється одержувати і відправляти листи і телеграми за свій рахунок без обмеження їх кількості. Листування між перебуваючими в місцях позбавлення волі засудженими, які не є родичами, допускається тільки з дозволу адміністрації колонії.
Кореспонденція, яку засуджені адресують захиснику у кримінальному провадженні, що здійснює свої повноваження відповідно до Кримінального процесуального кодексу України, перегляду не підлягає і надсилається за адресою протягом доби з часу її подачі. Кореспонденція, яку засуджені одержують від такого захисника, перегляду не підлягає. Засуджений має право передати кореспонденцію захиснику у кримінальному провадженні, що здійснює свої повноваження відповідно до Кримінального процесуального кодексу України, безпосередньо під час побачення з ним.
Листування ув`язнених і засуджених здійснюється на підставі частини 3 розділу VII Наказу Міністерства юстиції України від 14.06.2019 року № 1769/5 «Про затвердження правил внутрішнього розпорядку слідчих ізоляторів Державної кримінально-виконавчої служби України» (далі - Наказ). 
Пунктом 1 частини 3 розділу VII Наказу встановлено, що відповідно до статті 13 Закону України «Про попереднє ув`язнення» ув`язнені можуть листуватися з родичами та іншими громадянами, а також з підприємствами, установами, організаціями з письмового дозволу особи або органу, які здійснюють кримінальне провадження.
Відповідно до пункту 5 частини 3 розділу VII Наказу кореспонденція, яку одержують і надсилають ув`язнені та засуджені, підлягає перегляду, за винятком випадків, передбачених Законом України «Про попереднє ув`язнення», КВК та цими Правилами. Перегляд кореспонденції, яку надсилають ув`язнені та засуджені, здійснюється з письмового дозволу начальника СІЗО на підставі рапорту працівника оперативного підрозділу СІЗО з огляду на індивідуальні ризики окремих ув`язнених чи засуджених з обов`язковим встановленням строку перегляду.
Згідно пункту 7 частини 3 розділу VII Наказу кореспонденція, яку ув`язнені чи засуджені адресують захиснику у кримінальному провадженні, що здійснює свої повноваження відповідно до положень КПК, перегляду не підлягає і надсилається за адресою протягом доби з часу її подання. Кореспонденція, яку ув`язнені та засуджені одержують від такого захисника, перегляду не підлягає. Ув`язнений та засуджений має право передати кореспонденцію з питань кримінального провадження захиснику у кримінальному провадженні, що здійснює свої повноваження відповідно до КПК, безпосередньо під час побачення з ним.
Як свідчать матеріали справи, 06.11.2018 ОСОБА_1 прибула до Харківського СІЗО з Київського СІЗО (т. 1 а.с. 62). 
Позивач в обгрунтування позову посилається на те, що 04.04.2020 її захисником - Лукашовою А.А. було направлено на адресу СІЗО на їм`я ОСОБА_1 2 конверти з документацією № 6102408588773 та № 6102408588811.  Посилаючись на те, що їй не було повідомлено, як одержувача, щодо факту надходження відправлення № 6102408588811, відмовлено в його прийнятті на пошті, залишено без реєстрації та на несвоєчасне отримання на пошті відправлення № 6102408588773, залишення його без реєстрації, несанкціонований перегляд та відмову у фіксуванні факту наявності зовнішніх пошкоджень конверта ще до його вскриття, позивач вважає, що адміністрацією Державної установи "Харківське СІЗО" порушені її права щодо належного одержання вказаної кореспонденції.
Так, зі змісту довідки заступника начальника державної установи "Харківський слідчий ізолятор" з оперативної роботи від 23.10.2020 року вбачається, що згідно Журналу № 11-13 обліку закритої вхідної кореспонденції осіб, які тримаються в державній установі «Харківський слідчий ізолятор» ОСОБА_1 , 1973 року народження, отримала закриту кореспонденцію (листи) за 01.01.2020 року по теперішній час від захистника Лукашової А.А. :
- вх. № 694 від 12.05.2020 року (отримала 13.05.2020 року) - Закритий лист від захистника Лукашової А.А.;
- вх. № 911 від 01.07.2020 року (отримала 01.07.2020 року) -   Повідомлення   про   вручення рекомендованого листа захистнику Лукашовій А.А.;
- вх. № 929 від 01.07.2020 року (отримала 01.07.2020 року) - Закритий лист від захистника Лукашової А.А.;
- вх. № 1004 від 20.07.2020 року (отримала 21.07.2020 року) - Повідомлення про вручення рекомендованого листа захистнику Лукашовій А.А.;
- вх. № 1094 від 05.08.2020 року (отримала 05.08.2020 року) - Закритий лист від захистника Лукашової А.А .
Іншої закритої кореспонденції (листів) від захистника Лукашової А.А. до ОСОБА_1 за 01.01.2020 року по теперішній час не надходило.
Кореспонденція зареєстрована в журналі обліку закритої вхідної кореспонденції осіб, які тримаються в державній установі «Харківський слідчий ізолятор та вручена ОСОБА_1 протягом доби згідно наказу № 1304/5 від 02.07.2013 р. Міністерства юстиції України та наказу                № 1769/5 від 14.06.2019 року Міністерства юстиції України «Про затвердження Правил внутрішнього розпорядку слідчих ізоляторів Державної кримінально-виконавчої служби України» в закритому конверті (т. 1 а.с. 63).
Отже, закрита вхідна кореспонденція (лист) від захисника Лукашової А.А. до ОСОБА_1 (відправлення № 6102408588811) та закрита вхідна кореспонденція (лист) від захисника Лукашової А.А. до ОСОБА_1 (відправлення                               № 6102408588773) не надходили.
Порядок придбання продуктів харчування, предметів першої необхідності, отримання передач, посилок, бандеролей та грошових переказів регулюється розділом VI Наказу Міністерства юстиції України від 14.06.2019 року № 1769/5 «Про затвердження правил внутрішнього розпорядку слідчих ізоляторів Державної кримінально-виконавчої служби України» 
Так, відповідно до пункту 1 частини 3 розділу VI Наказу,  посилки та бандеролі, адресовані ув`язненим та засудженим, приймає від поштових відділень персонал СІЗО.
Пунктом 2 частини 3 розділу VI Наказу передбачено, що розкриття та огляд вмісту посилки і бандеролі здійснює персонал СІЗО, призначений наказом начальника СІЗО, у присутності ув`язненого чи засудженого відповідно до порядку огляду посилок (передач) та бандеролей.
Зіпсовані продукти харчування, що надійшли в посилці, знищуються в присутності ув`язненого чи засудженого, про що персонал СІЗО, що проводив огляд вмісту посилки, складає акт, який підписують персонал СІЗО та ув`язнений або засуджений. Ув`язнений або засуджений може викласти в акті свої зауваження, після чого акт долучається до особової справи ув`язненого чи засудженого.
Згідно пункту 3 частини 3 розділу VI Наказу у разі виявлення в посилках і бандеролях продуктів харчування, речей і предметів, які заборонені для зберігання і використання ув`язненими та засудженими і за передавання яких передбачено адміністративну чи кримінальну відповідальність, проводиться перевірка та вживаються заходи відповідно до чинного законодавства.
Виявлені в посилках і бандеролях продукти харчування, речі і предмети, які заборонено передавати ув`язненим і засудженим, за їх письмовою заявою можуть бути здані на склад СІЗО з метою повернення родичам або іншим особам, зазначеним у заяві. Якщо заборонені для зберігання ув`язненими та засудженими продукти харчування, що перебувають на складі, зіпсувалися або термін їх придатності закінчився, комісія СІЗО знищує їх, про що складається акт, з яким ув`язнені та засуджені ознайомлюються під підпис.
Відповідно до пункту 4 частини 3 розділу VI Наказу посилки і бандеролі, адресовані ув`язненим та засудженим, повертають відправникам за їхній рахунок з позначкою «Підлягає поверненню» у випадках: звільнення ув`язненого чи засудженого із СІЗО; смерті ув`язненого чи засудженого; наявності письмової відмови ув`язненого чи засудженого одержати їх.
Посилки і бандеролі, адресовані засудженим, переведеним до інших СІЗО або установ виконання покарань, пересилаються за рахунок СІЗО або установ виконання покарань за місцем їх нового тримання.
Пунктом 5 частини 3 розділу VI Наказу передбачено, що посилки та бандеролі мають бути вручені ув`язненим і засудженим не пізніше доби з дня їх отримання, а в разі тимчасового вибуття цих осіб - з дня їх повернення до СІЗО. Посилки та бандеролі, що надійшли на поштову адресу осіб, які відбувають стягнення у вигляді поміщення у карцер чи дисциплінарний ізолятор, переведення до приміщення камерного типу (одиночної камери), здають на склад СІЗО для зберігання та вручають ув`язненим і засудженим після закінчення строку їх перебування у цих приміщеннях.
Адміністрація СІЗО забезпечує зберігання вмісту посилок та бандеролей за умови, якщо вони не були вручені ув`язненим та засудженим у зв`язку з відбуванням ними стягнення, однак у разі природного псування продуктів через їх тривале зберігання відповідальності не несе.
Згідно довідки оперуповноваженого оперативного відділу Державної установи "Харківський слідчий ізолятор" майора внутрішньої служби Щербакова О.В. від 21.10.2020 року під час видачі посилки № 6102408588773 ув`язненій ОСОБА_1 , 1973 року народження від Лукашової А.А. посилка оглянута на предмет пошкоджень. Пошкоджень виявлено не було. Посилка видана згідно Наказу 1769/5 від 14.06.2019 року п.3 розділу 6 та Інструкції 73/5/ДСК п.п.3 п.11 розділу 7 (т. 1 а.с. 64). 
Тобто, ув`язненій ОСОБА_1 надійшла посилка відправлення                       № 6102408588773 від Лукашової А.А. , посилка пошкоджень не мала та була вручена ув`язненій ОСОБА_1 згідно чинного законодавства. 
Щодо посилки відправлення № 6102408588811, судом встановлено, що у заяві від 02.12.2019, яка міститься в матеріалах особової справи та копія якої знаходиться в матеріалах справи,  ув`язнена ОСОБА_1 , посилаючись на підстави зазначені у цій заяві, просила начальника державної установи «Харківський слідчий ізолятор» проінформувати відповідних  співробітників тимчасово не приймали передачі та посилки, які надійшли на її ім`я (т. 1 а.с. 31).
Відповідно до частин 1 та 2 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.
В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
Колегія суддів зазначає, що в ході судового розгляду, відповідачем доказано правомірність вчинених ним дій. В свою чергу, позивачем не доведена їх протиправність.
Крім того, судова колегія звертає увагу на те, що статтею 22 Закону України «Про попереднє ув`язнення» встановлено, що нагляд за додержанням законів в місцях попереднього ув`язнення здійснюється прокурором шляхом реалізації повноважень щодо нагляду за додержанням законів при виконанні судових рішень у кримінальних справах, а також при застосуванні інших заходів примусового характеру, пов`язаних з обмеженням особистої свободи громадян.
Відповідно до пункту 2 частини 5 розділу І Наказу Міністерства юстиції України від 14.06.2019 року № 1769/5 «Про затвердження правил внутрішнього розпорядку слідчих ізоляторів Державної кримінально-виконавчої служби України» нагляд за додержанням законодавства в СІЗО здійснюють Генеральний прокурор і підлеглі йому прокурори відповідно до Закону України «Про прокуратуру». Прокурор, який здійснює нагляд, має право відвідувати СІЗО у будь-який час.
Будь-яких доказів звернення ОСОБА_1 до Генерального прокурора або підлеглих йому прокурорів із скаргою на дії посадових осіб Державної установи "Харківське СІЗО", які стали предметом даного спору,  матеріали справи не місять.
Щодо клопотання позивача про витребування в ДУ "Харківське СІЗО" запису за 17.04.2020 з камери відео реєстратора, на який черговим помічником начальника СІЗО Тімошенко М.О. фіксувались спірні події, колегія суддів зазначає, що відповідачем було надано до суду довідку, відповідно до якої повідомлено, що згідно наказу МЮУ від 26.06.2018 року №2025/5 "Про затвердження Переліку технічних засобів нагляду і  контролю, що використовуються у виправних та виховних колоніях Державної кримінально-виконавчої служби України, та Порядку використання технічних засобів нагляду і контролю у виправних та виховних колоніях Державної кримінально-виконавчої служби України" відеозаписи з камер відеоспостережень на жорстких дисках відеореєстраторів зберігаються на протязі 30 діб.  
Щодо клопотання про виклик до суду та допит у якості свідків співробітників ДУ "Харківське СІЗО", колегія суддів, проаналізувавши доводи заявника та дослідивши матеріали цієї справи, вважає, що в даному випадку відсутні достатні правові підстави для його задоволення з огляду на наступне.
Так, відповідно до частин першої-другої статті 65 КАС України як свідок в адміністративній справі судом може бути викликана будь-яка особа, якій відомі обставини, що належить з`ясувати у справі.
Свідок викликається в судове засідання з ініціативи суду або учасників справи. Учасник справи, заявляючи клопотання про виклик свідка, повинен зазначити його ім`я, місце проживання (перебування), роботи чи служби та обставини, щодо яких він може дати показання.
Разом з тим, колегія суддів зазначає, що в матеріалах цієї справи наявні докази, якими підтверджуються обставини, що належить з`ясувати суду, і заявником не доведено наявності  достатніх правових підстав, прямо передбачених ст. 65 КАС України, для виклику допиту в судовому засіданні в якості свідків співробітників ДУ "Харківське СІЗО". Крім того, зазначені особи є працівниками відповідача, а отже у суду є сумніви, щодо об`єктивності їх свідчень по даній справі. 
Таким чином, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції про відмову у задоволенні позовних вимог. 
Отже, колегія суддів переглянувши рішення суду першої інстанції, вважає, що при його прийнятті суд дійшов вичерпних юридичних висновків щодо встановлення обставин справи і правильно застосував до спірних правовідносин сторін норми матеріального та процесуального права.
Доводи апеляційної скарги не знайшли свого підтвердження в ході розгляду справи судом апеляційної інстанції, спростовані зібраними по справі доказами та встановленими обставинами, з наведених підстав висновків суду не спростовують.
Керуючись принципом верховенства права, гарантованим статтею 8 Конституції України та статтею 6 Кодексу адміністративного судочинства України, суд на підставі статті 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" застосовує практику Європейського суду з прав людини як джерело права. 
Відповідно до пункту 30 рішення Європейського Суду з прав людини у справі "Hirvisaari v. Finland" від 27 вересня 2001 року, рішення судів повинні достатнім чином містити мотиви, на яких вони базуються для того, щоб засвідчити, що сторони були заслухані, та для того, щоб забезпечити нагляд громадськості за здійсненням правосуддя .
Згідно пункту 29 рішення Європейського Суду з прав людини у справі "Ruiz Torija v. Spain" від 9 грудня 1994 року, статтю 6 не можна розуміти як таку, що вимагає пояснень детальної відповіді на кожний аргумент сторін. Відповідно, питання, чи дотримався суд свого обов`язку обґрунтовувати рішення може розглядатися лише в світлі обставин кожної справи
Згідно пункту 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення.
Відповідно до ст. 242 КАС України, рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права.  Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи. 
Згідно ч. 1 ст. 316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права. 
Зважаючи на встановлені обставини справи, колегія суддів дійшла висновку, що рішення Харківського окружного адміністративного суду від 09.11.2020 року по справі №520/13312/2020 прийнято з дотриманням норм чинного процесуального та матеріального права і підстав для його скасування не виявлено.
Керуючись ст. ст. 242, 243, 250, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 328 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1  залишити без задоволення.
Рішення Харківського окружного адміністративного суду від 09.11.2020 по справі                         № 520/13312/2020  залишити без змін.
  
Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України.

Головуючий суддя 		В.А. Калиновський	
Судді	   	О.М. Мінаєва    Я.М. Макаренко   	
Повний текст постанови складено  10.02.2022 року