ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД	
Справа № 640/13538/21                                                                     Суддя (судді) першої інстанції: Аверкова В.В.

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 лютого 2022 року                                                                                            м. Київ

Колегія суддів Шостого апеляційного адміністративного суду у складі:
головуючого судді          - Єгорової Н.М.,
суддів                    - Федотова І.В., Чаку Є.В.,
при секретарі                    - Поляновській О.І.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Головного управління ДПС у Київській області на рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 16 вересня 2021 року у справі за адміністративним позовом Акціонерного товариства "Еенергетична Компанія "Севастопольенерго" до Головного управління ДПС у Київській області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення, -

ВСТАНОВИЛА:
У травні 2021 року Акціонерне товариство "Еенергетична Компанія "Севастопольенерго" звернулось до Окружного адміністративного суду міста Києва з позовом до Головного управління ДПС у Київській області, яким просило визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення від 18 січня 2021 року №  005821812.
Рішенням Окружного адміністративного суду міста Києва від 16 вересня 2021 року адміністративний позов задоволено повністю.
Не погодившись з таким рішенням, Головне управління ДПС у Київській області подало апеляційну скаргу, в якій просить скасувати його та постановити нове, яким відмовити в задоволенні позовних вимог в повному обсязі.
В обґрунтування апеляційної скарги апелянт зазначив, що при проведенні перевірки відповідач мав використовувати процесуальні норми порядку проведення перевірки, які були чинними на момент проведення перевірки, а тому твердження позивача про порушення строків є безпідставними, оскільки перевірка проведена в межах 1095 днів.
Апелянт зазначив, що додаток ВП до податкової декларації з податку на прибуток підприємств за звітний період, що уточняється за період 2016 рік, позивачем подано неправомірно, оскільки платником самостійно прийнято рішення, щодо недекларування перенесення збитків за 2015 рік до податкової декларації з податку на прибуток підприємств за 2016 рік (рядок 03 РІ на суму -46893335 грн.).
Також апелянт наголосив, що позивачем неправомірно відображене від`ємне значення об`єкту оподаткування минулих періодів у декларації з податку на прибуток за 2017 рік, в додатку ВП до податкової декларації з податку на прибуток підприємств, за звітний період, що уточнюється рік 2016 у рядку 03 РІ різниця, які виникають відповідно до розділу 3 ПКУ.
Позивач подав до суду відзив на апеляційну скаргу, відповідно до якого просить залишити апеляційну скаргу без задоволення, оскільки відповідачем проведено перевірку з порушенням тридцятиденного строку встановленого п. 76.3 ст. 76 ПК України.
Також представник позивача наголосив, що користуючись правом визначеним в п. 50.1 ст. 50 ПК України позивач виправив помилки допущені у декларації з податку на прибуток за 2016 рік (пустий рядок 03РІ та відсутній додаток РІ із збитками минулого періоду у розмірі 46 893 335,00 грн.) у складі декларації з податку на прибуток за 2017 рік.
Відповідно до ч. 1 ст. 308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін, виходячи з наступного.
Як встановлено судом першої інстанції, 01 грудня 2020 року Головним управлінням ДПС у Київській області проведено камеральну перевірку даних, задекларованих у податковій звітності з податку на прибуток АТ "Енергетична компанія "Севастопольенерго" за три квартали 2020 року, за результатом якої складено акт камеральної перевірки від 01 грудня 2020 року № 3084/10-36-04-19/05471081, яким встановлено порушення п. 54.1 ст. 54, п. 57.1 ст. 57, п. 134.1 ст. 134, п. 135.1 ст. 135 ПК України- неправомірно завищено від`ємне значення об`єкта оподаткування на суму 46 893 335 грн, у тому числі по періодам: рік 2017 - 46 893 335 грн, рік 2018 - 46 893 335 грн, рік 2019 - 46 893 335 грн, три квартали 2020 року - 46 893 335 грн.
Головне управління ДПС у Київській області листом від 11 січня 2021 року, за результатом розгляду заперечень від 28 грудня 2020 року, акт камеральної перевірки від 01 грудня 2020 року № 3084/10-36-04-19/05471081 залишено без змін, заперечення без задоволення.
На підставі акта камеральної перевірки від 01 грудня 2020 року № 3084/10-36-04-19/05471081 Головним управління ДПС у Київській області прийнято податкове повідомленням - рішенням від 18 січня 2021 року № 005821812 яким позивачу зменшено суму від`ємного значення об`єкта оподаткування податком на прибуток у розмірі 46  893  335  грн.
Рішенням Державної податкової служби України від 23 квітня 2021 року №  9237/6/99.00-00-01-03-06 податкове повідомлення - рішення від 18 січня 2021 року №  005821812, залишено без змін, скарга - без.
Вважаючи податкове повідомлення - рішення неправомірним, позивач звернувся до суду з адміністративним позовом.
Приймаючи оскаржуване рішення суд першої інстанції дійшов висновку про  порушення податковим органом строку проведення камеральної перевірки та помилковість акту камеральної перевірки.
Надаючи правову оцінку обставинам справи та висновкам суду першої інстанції, колегія суддів виходить з наступного.
Відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, порядок їх адміністрування, права та обов`язки платників податків, компетенція контролюючих органів, повноваження і обов`язки їх посадових осіб під час здійснення податкового контролю, а також відповідальність за порушення податкового законодавства регулюються Податковим кодексом України від 02.12.2010 №2755-VI (з наступними змінами та доповненнями в редакції, чинній на час виникнення спірних відносин, далі - ПК України).
Відповідно до пп. 75.1.1 п. 75.1 ст.75 ПК України (в редакції, чинній до 01 січня 2016 року) камеральною вважається перевірка, яка проводиться у приміщенні контролюючого органу виключно на підставі даних, зазначених у податкових деклараціях (розрахунках) платника податків та даних системи електронного адміністрування податку на додану вартість (даних органу, що здійснює казначейське обслуговування бюджетних коштів, в якому відкриваються рахунки платників у системі електронного адміністрування податку на додану вартість, даних Єдиного реєстру податкових накладних та даних митних декларацій).
Згідно з пп. 75.1.1 п. 75.1 ст. 75 ПК України (в редакції, чинній станом на 01 грудня 2020 року) камеральною вважається перевірка, яка проводиться у приміщенні контролюючого органу виключно на підставі даних, зазначених у податкових деклараціях (розрахунках) платника податків та даних системи електронного адміністрування податку на додану вартість (даних центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, в якому відкриваються рахунки платників у системі електронного адміністрування податку на додану вартість, даних Єдиного реєстру податкових накладних та даних митних декларацій), а також даних Єдиного реєстру акцизних накладних та даних системи електронного адміністрування реалізації пального.
Предметом камеральної перевірки також може бути своєчасність подання податкових декларацій (розрахунків) та/або своєчасність реєстрації податкових накладних та/або розрахунків коригування до податкових накладних у Єдиному реєстрі податкових накладних, акцизних накладних та/або розрахунків коригування до акцизних накладних у Єдиному реєстрі акцизних накладних, виправлення помилок у податкових накладних та/або своєчасність сплати узгодженої суми податкового (грошового) зобов`язання виключно на підставі даних, що зберігаються (опрацьовуються) у відповідних інформаційних базах.
Особливості камеральної перевірки полягають у тому, що для її проведення не потрібен наказ керівника податкового органу або інший спеціальний дозвіл чи направлення, не потрібно згоди платника податків, а також його присутності.
Метою камеральної перевірки є виявлення в поданій звітності, інших даних систем електронного адміністрування, зокрема Єдиного реєстру податкових накладних, арифметичних та/або методологічних помилок, або інших відомостей, які призвели до заниження/завищення податкових зобов`язань або свідчать про допущені платником податків порушення термінів, порядку реєстрації податкових накладних, акцизних накладних або про неподання (несвоєчасне подання) податкової звітності, відповідальність за що передбачена ст. ст. 120, 120-1, 120-2 ПК України.
Отже камеральна перевірка є одним з видів податкових перевірок, встановлених п. 75.1 ст. 75 ПК України, та за своєю правовою сутністю є формою поточного документального контролю за дотриманням платником вимог податкового законодавства на підставі декларацій та інших документів податкової звітності, одержаних від платника.
При цьому, будь-якого окремого рішення для проведення даного виду перевірки не вимагається, оскільки подання платником податків податкової звітної документації автоматично виступає юридичним фактом для перевірки її достовірності. Наведене свідчить про обов`язковий характер камеральної перевірки, яка проводиться у випадку подання платником звітних документів до контролюючого органу.
Таким чином, камеральною перевіркою охоплюються лише ті показники документів, які належать до податкової звітності та мають значення для правильності обчислення платником об`єкта оподаткування та суми податку, що підлягає сплаті до бюджету. Перевірка будь-яких інших відомостей, витребування у платника додаткової інформації та документів, подання яких разом з податковою декларацією чинним законодавством не передбачено, камеральною перевіркою не охоплюється.
Фактично предмет камеральної перевірки передбачає встановлення повноти, своєчасності подання платником податкової звітності, перевірку правильності оформлення документів податкової звітності (повноти заповнення усіх необхідних реквізитів, чіткості їх заповнення тощо), перевірку правильності складення розрахунків за податковими платежами (арифметичний підрахунок остаточних сум податків, правильність відображення показників, необхідних для обчислення бази оподаткування).
Разом з тим, зважаючи на вимоги наведених норм права, вбачається відсутність у відповідача повноважень під час проведення камеральної перевірки досліджувати своєчасність сплати податкових зобов`язань, оскільки камеральною перевіркою охоплюються лише показники податкової звітності, у зв`язку з чим перевірка будь-яких інших відомостей перебуває поза межами даної перевірки. Аналіз достовірності сформованих платником показників податкової звітності, а також своєчасність та повнота сплати податків під час камеральної перевірки не здійснюється.
Своєчасність, достовірність, повнота нарахування та сплати податків може бути перевірена контролюючим органом в разі здійснення документальних перевірок в порядку, передбаченому ст. 77, 78 ПК України.
У разі, якщо під час проведення камеральної перевірки виявлено порушення податкового законодавства, податковий орган має право призначити та провести документальну (виїзну, невиїзну або планову чи позапланову) перевірку платника податків.
Аналогічний висновок вказаний в постановах Верховного Суду від 04 березня 2021 року у справі №820/3499/17, від 17 липня 2020 року у справі №826/4776/17.
Відповідно до п. 76.3 ст. 76 ПК України камеральна перевірка податкової декларації або уточнюючого розрахунку може бути проведена лише протягом 30 календарних днів, що настають за останнім днем граничного строку їх подання, а якщо такі документи були надані пізніше, - за днем їх фактичного подання. 
Камеральна перевірка з інших питань проводиться з урахуванням строків давності, визначених статтею 102 цього Кодексу.
Згідно з положеннями п. 102.1 статті 102 ПК України контролюючий орган, крім випадків, визначених п. 102.2 цієї статті, має право провести перевірку та самостійно визначити суму грошових зобов`язань платника податків у випадках, визначених цим Кодексом, не пізніше закінчення 1095 дня, що настає за останнім днем граничного строку подання податкової декларації та/або граничного строку сплати грошових зобов`язань, нарахованих контролюючим органом, а якщо така податкова декларація була надана пізніше, - за днем її фактичного подання. Якщо протягом зазначеного строку контролюючий орган не визначає суму грошових зобов`язань, платник податків вважається вільним від такого грошового зобов`язання (в тому числі від нарахованої пені), а спір стосовно такої декларації та/або податкового повідомлення не підлягає розгляду в адміністративному або судовому порядку.
Отже як правильно зазначено судом першої інстанції, що предметом камеральної перевірки, окрім питань правильності оформлення податкових декларацій, уточнюючих розрахунків можуть бути й інші питання, зокрема пов`язані із своєчасністю реєстрації податкових накладних та/або розрахунків коригування до податкових накладних у ЄРПН, а тому, з урахуванням положень ст. 102 ПК України, така перевірка може бути проведена протягом 1095 днів за останнім днем граничного строку реєстрації податкових накладних. В іншій частині, камеральна перевірка проводиться протягом 30 днів за останнім днем граничного строку подання декларації.
В обґрунтування апеляційної скарги Головне управління ДПС у Київські області зазначило, що камеральна перевірка позивача проведена з урахуванням строків визначених ст. 102 ПУ України, а саме 1095 днів, що спростовує твердження позивача про порушення строків проведення камеральної перевірки.
Колегія суддів вважає зазначені доводи апелянта помилковими, оскільки податковим органом 01 грудня 2020 року проведено перевірку за звітний податковий період - 2017 рік, відповідно перевірено податкову декларацію за 2017 рік, водночас в назві акту камеральної перевірки зазначено, що камеральна перевірка здійснюється за три квартали 2020 року, у вступній частині акту зазначено, що проведено камеральну перевірку за звітний період - 2017 рік із використанням податкових декларацій з податку на прибуток за 2016, 2017, 2018, 2019 та три квартали 2020 року, та бази даних ДПС України.
З огляду на викладене, враховуючи що предметом камеральної перевірки була правильність оформлення податкової звітності за 2017 рік, а не своєчасність її подання, то перевірка могла бути проведена лише протягом 30 календарних днів, що настають за останнім днем граничного строку їх подання.
Як встановлено судом, відповідачем у грудні 2020 року проведено камеральну перевірку податкової декларації за 2017 рік, а тому суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку, що камеральна перевірка проведена з порушенням встановлених строків.
Також в обґрунтування апеляційної скарги апелянт зазначив, що додаток ВП до податкової декларації з податку на прибуток підприємств за звітний період, що уточняється за період 2016 рік, позивачем подано неправомірно, оскільки платником самостійно прийнято рішення, щодо недекларування перенесення збитків за 2015 рік до податкової декларації з податку на прибуток підприємств за 2016 рік.
Як вбачається з відзиву на апеляційну скарну позивач допустив помилку у декларації за 2016 рік, не подавши додаток РІ та не заповнивши рядок у декларації 03 РІ на суму 46  893  335,00 грн., водночас помилка була технічною, оскільки вказаний збиток наявний у Звіті про фінансовий результат за 2016 рік (рядки 2355 та 2465), що підтверджується копіями податкової звітності за 2016 - 2017 роки, у зв`язку з чим ним здійснено зменшення від`ємного значення фінансового результату до оподаткування (збитку) на всю суму 46 893 335,00 грн.
Як встановлено судом першої інстанції, згідно з копією податкової декларації за 2016 рік,  в рядку 03Рі дійсно відсутня сума 46 893 335 грн, проте вказану помилку позивачем виправлено у річній декларації за 2017 рік, де у рядку 03Рі вказана зазначена сума.
Відповідно до річної декларації з податку на прибуток за 2017 рік позивачем відображено наступні показники: Дохід від будь-якої діяльності (за вирахуванням непрямих податків), визначений за правилами бухгалтерського обліку (рядок 01): "17 607 767"; фінансовий результат до оподаткування (прибуток або збиток) (рядок 02): "33 617 733"; різниці, які виникають відповідно до Податкового кодексу України (рядок 03): "-46  893  335"; об`єкт оподаткування (рядок 02 + рядок 03 РІ) (рядок 04) - " - 80 511 068".
Відповідно до п. 50.1 ст. 50 ПК України у разі якщо у майбутніх податкових періодах (з урахуванням строків давності, визначених статтею 102 цього Кодексу) платник податків самостійно (у тому числі за результатами електронної перевірки) виявляє помилки, що містяться у раніше поданій ним податковій декларації (крім обмежень, визначених цією статтею), він зобов`язаний надіслати уточнюючий розрахунок до такої податкової декларації за формою чинного на час подання уточнюючого розрахунку.
Ця норма зобов`язує платника податку надіслати до контролюючого органу уточнюючий розрахунок до такої податкової декларації за формою уточнюючого розрахунку, чинного на час подання, або виправити помилку шляхом відображення уточнюючих показників у складі поточної декларації за будь-який наступний податковий період.
Пунктом 50.2 ст. 50 ПК України визначено, що платник податків під час проведення документальних планових та позапланових перевірок не має права подавати уточнюючі розрахунки до поданих ним раніше податкових декларацій за будь-який звітний (податковий) період з відповідного податку і збору, який перевіряється контролюючим органом.
Тобто подією, з настанням якої п. 50.2 ст. 50 ПК України пов`язує припинення права платника на уточнення показників раніше поданої звітності, є проведення саме документальної планової або позапланової перевірки.
Отже, у випадках отримання акта камеральної перевірки щодо певної податкової декларації, платник податків не обмежений у праві подати уточнюючий розрахунок до цієї декларації.
Праву платника податку подати уточнюючу податкову декларацію кореспондує обов`язок контролюючого органу прийняти таку декларацію, провести в установлений строк камеральну перевірку та за її результатами здійснити відповідні дії.
Таким чином, після проведення камеральної перевірки і до прийняття контролюючим органом податкового повідомлення-рішення за наслідками такої перевірки, платник має право подавати уточнюючі розрахунки, а контролюючий орган, приймаючи відповідне податкове повідомлення-рішення за наслідками такої камеральної перевірки, повинен встановити дійсний обов`язок платника зі сплати податку з урахуванням даних уточнюючого розрахунку.
Зазначена правова позиція викладена в постанові Верховного Суду від 04 вересня 2018 року у справі №813/1977/14.
В даному випадку, позивачем виправлено помилку до проведення камеральної перевірки шляхом подання (відображення) уточнюючих показників у складі поточної декларації за 2017 рік.
З урахуванням викладено колегія суддів вважає необґрунтованими доводи відповідача про те, що помилки у звітності виправляються шляхом подання уточнюючих розрахунків.
Крім того апелянтом не доведено, що вищевказана арифметична помилка в сукупності із іншими даними призвела до заниження податкових зобов`язань.
Відповідно до п. 48.1 ст. 48 ПК України податкова декларація складається за формою, затвердженою в порядку, визначеному положеннями п. 46.5 ст. 46 цього Кодексу та чинному на час її подання.
Форма податкової декларації повинна містити необхідні обов`язкові реквізити і відповідати нормам та змісту відповідних податку та збору.
Допущення позивачем технічної помилки під час заповнення звітної декларації не можна вважати неправомірним заниженням товариством податку на прибуток, оскільки, помилка полягала виключно у неправильному заповненні рядку декларації та не стосувалася зміни бази та об`єкта оподаткування податком на прибуток.
Враховуючи викладене, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про порушення відповідачем строку проведення камеральної перевірки та помилковість висновків акту перевірки про порушення вимог п. 134.1 ст. 134, п. 135.1 ст. 135 ПК України та не підтверджуються належними доказами. а тому податкове повідомлення-рішення від 18 січня 2021 року № 005821812 є протиправним та підлягає скасуванню.
Крім іншого, суд апеляційної інстанції вважає за необхідне зазначити, що згідно п. 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.
Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін.
Приписи ст. 316 КАС України визначають, що суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Оскільки судове рішення ухвалене судом першої інстанції з додержанням норм матеріального і процесуального права, на підставі правильно встановлених обставин справи, а доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують, то суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а оскаржуване судове рішення - без змін.
Керуючись ст. ст. 242-244, 250, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325 КАС України, колегія суддів, - 
ПОСТАНОВИЛА:
Апеляційну скаргу Головного управління ДПС у Київській області залишити без задоволення, а рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 16 вересня 2021 року - без змін.

Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена протягом тридцяти днів, з урахуванням положень ст. 329 КАС України, шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Головуючий суддя                                                                                Н.М. Єгорова

Судді                                                                                                      І.В. Федотов

                                                                                                              Є.В. Чаку

Повний текст постанови складено "07" лютого 2022 року.