УХВАЛА

06 січня 2022 року 
м. Київ
справа № 480/1117/19
адміністративне провадження № К/9901/48441/21  
Суддя Верховного Суду  у Касаційному адміністративному суді Мацедонська В. Е., перевіривши касаційну скаргу ОСОБА_1 
на рішення Сумського окружного адміністративного суду від 22 червня 2021 року 
та постанову Другого апеляційного адміністративного суду від 27 жовтня 2021 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Суми) про стягнення невиплаченої заробітної плати,
УСТАНОВИВ:
ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Суми), в якому просила стягнути з Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Суми) невиплачену заробітну плату за період роботи з 18.10.2018 по 04.03.2019, а саме:
- різницю між посадовими окладами за період з 01.01.2019 по 04.03.2019 у розмірі 614,04 гривень;
- надбавку за вислугу років за період з 18.10.2018 по 04.03.2019 у розмірі 12 295,07 гривень;
- надбавку за інтенсивність праці за період з 18.10.2018 по 31.12.2018 у розмірі 2624,75 гривень;
- надбавку за ранг державного службовця за період з 18.10.2018 по 04.03.2019 у розмірі 2000 гривень.
Рішенням Сумського окружного адміністративного суду від 22 червня 2021 року, яке залишено без змін постановою Другого апеляційного адміністративного суду від 27 жовтня 2021 року, у задоволенні позову відмовлено.
Не погоджуючись із рішеннями судів попередніх інстанцій, позивачка звернулась до Верховного Суду із касаційною скаргою.
Ухвалою Верховного Суду від 14 грудня 2021 року касаційну скаргу повернуто скаржнику у зв`язку із відсутністю підстав касаційного оскарження.
26 грудня 2021 року позивачка повторно звернулась до суду із касаційною скаргою.
За наслідками перевірки касаційної скарги на предмет відповідності вимогам, передбаченим  статтями 328 - 330 Кодексу адміністративного судочинства України   (далі -  КАС України), суддею-доповідачем встановлено, що у касаційній скарзі не викладені передбачені  КАС України  підстави для оскарження судових рішень в касаційному порядку.
Відповідно до частини 1  статті 328 КАС України  учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в касаційному порядку рішення суду першої інстанції після апеляційного перегляду справи, а також постанову суду апеляційної інстанції повністю або частково у випадках, визначених цим Кодексом.
Відповідно до частини четвертої  статті 328 КАС України  підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у частині першій цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права виключно в таких випадках:
1) якщо суд апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду, крім випадку наявності постанови Верховного Суду про відступлення від такого висновку;
2) якщо скаржник вмотивовано обґрунтував необхідність відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду та застосованого судом апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні;
3) якщо відсутній висновок Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах;
4) якщо судове рішення оскаржується з підстав, передбачених частинами другою і третьою  статті 353 цього Кодексу.
Підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у частинах другій і третій цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.
Відповідно до пункту 4 частини другої  статті 330 КАС України  у касаційній скарзі зазначаються підстава (підстави), на якій (яких) подається касаційна скарга з визначенням передбаченої (передбачених)  статтею 328 цього Кодексу  підстави (підстав).
У разі подання касаційної скарги на підставі пункту 1 частини четвертої  статті 328 цього Кодексу  в касаційній скарзі зазначається постанова Верховного Суду, в якій викладено висновок про застосування норми права у подібних правовідносинах, що не був врахований в оскаржуваному судовому рішенні.
У разі подання касаційної скарги на підставі пункту 2 частини четвертої  статті 328 цього Кодексу  в касаційній скарзі зазначається обґрунтування необхідності відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду.
У разі подання касаційної скарги на судове рішення, зазначене у частинах другій і третій  статті 328 цього Кодексу, в касаційній скарзі зазначається обґрунтування того, в чому полягає неправильне застосування норм матеріального права чи порушення норм процесуального права, що призвело до ухвалення незаконного судового рішення (рішень).
В обґрунтування наявності підстав касаційного оскарження скаржниця зазначає, що судами попередніх інстанцій порушено норми процесуального права, а саме, статті 211, 246, 308, 322 КАС України, а тому оскаржувані рішення підлягають оскарженню на підставі пункту 3 частини четвертої статті 328 КАС України.
Так, у разі подання касаційної скарги на підставі пункту 3 частини четвертої статті 328 КАС України (відсутній висновок Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах) скаржник повинен чітко вказати, яку саме норму права (пункт, частина, стаття) судами першої та (або) апеляційної інстанцій було застосовано неправильно, а також обґрунтувати, у чому полягає помилка судів при застосуванні відповідної норми права та як, на думку скаржника, відповідна норма повинна застосовуватися.
Разом з тим, оскарження судових рішень з підстав, передбачених пунктом 3 частини четвертої статті 328 КАС України можливе щодо тих норм права, які були чи повинні були, на думку заявника, застосовані судами при вирішенні спору і таке застосування/не застосування зазначено заявником касаційної скарги як неправильне, із викладенням мотивів неправильності застосування/не застосування наведених норм права.
Скаржником зазначені норми права (статті 211, 246, 308, 322 КАС України) є загальними нормами, які не були предметом спору у вказаній справі, та не потребують висновку Верховного Суду.
А тому, суд вважає безпідставним посилання скаржниці на пункт 3 частини четвертої статті 328 КАС України, як на підставу касаційного оскарження.
Частиною першою статті 341 КАС України  встановлено, що суд касаційної інстанції переглядає судові рішення, зокрема, в межах доводів та вимог касаційної скарги, які стали підставою для відкриття касаційного провадження.
Тому касаційну скаргу необхідно повернути особі, яка її подала, на підставі пункту 4 частини п`ятої  статті 332 КАС України.
Також скаржник просить поновити строк на касаційне оскарження. Враховуючи, що касаційна скарга підлягає поверненню на підставі пункту 4 частини 5 статті 332 КАС України, клопотання про поновлення строку на касаційне оскарження суд не вирішує.
Керуючись статтею  248, пунктом 4 частини п`ятої статті  332 КАС України,
УХВАЛИВ:
Касаційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Сумського окружного адміністративного суду від 22 червня 2021 року  та постанову Другого апеляційного адміністративного суду від 27 жовтня 2021 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Суми) про стягнення невиплаченої заробітної плати - повернути особі, яка її подала.
Роз`яснити, що повернення касаційної скарги не позбавляє права повторного звернення до суду касаційної інстанції в порядку, встановленому законом.
Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею та оскарженню не підлягає.

Суддя                                                                                                                    В. Е. Мацедонська