Ухвала
іменем України 
 
06 січня 2022 року
м. Київ
справа № 484/5578/18
провадження № 51-50 ск22
Верховний Суд колегією суддів Третьої судової палати Касаційного кримінального суду у складі:
головуючого                                     ОСОБА_1 ,
суддів                                                  ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
розглянувши касаційну скаргу та клопотання  засудженого ОСОБА_4 на вирок Первомайського міського суду Миколаївської області від 26 листопада 2020 року й ухвалу Миколаївського  апеляційного суду від 14 вересня 2021 року,  
встановив:
За вироком, Первомайського міського суду Миколаївської області від 26 листопада 2020 року залишеним без змін ухвалою суду апеляційної інстанції
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та жителя АДРЕСА_1 , раніше не судимого,
засуджено за ч.3 ст.185  Кримінального кодексу України (далі — КК) до покарання у виді позбавлення волі на строк 4 роки.
На підставі ст. 75 КК звільнено від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком тривалістю 2 роки з покладанням обов`язків, передбачених 
ст. 76 цього Кодексу.
Вирішено цивільний позов, питання щодо стягнення судових витрат і долю речових доказів.
Цим же вироком засуджений ОСОБА_5 за ч.3 ст.185 КК України, судові рішення щодо якого не оскаржуються.
До Касаційного кримінального суду 04 січня 2022 року, згідно зі штампом вхідної кореспонденції Суду, надійшла касаційна скарга засудженого ОСОБА_4 разом із клопотанням про поновлення строку на касаційне оскарження судових рішень щодо нього. 
Перевіривши матеріали провадження за скаргою, та наведені в клопотанні про поновлення строку  касаційного оскарження доводи, Суд дійшов висновку, що касаційну скаргу необхідно повернути особі яка ії подала, клопотання задоволенню не підлягає з огляду на таке. 
Відповідно до ч. 2 ст. 426 Кримінального процесуального кодексу України (далі — КПК) касаційна скарга на судові рішення може бути подана протягом трьох місяців з дня проголошення судового рішення судом апеляційної інстанції, а засудженим, який тримається під вартою, – в той самий строк з дня вручення йому копії цього рішення.
Як убачається з матеріалів провадження за скаргою, вирок  суду проголошено 26 листопада 2020  року, ухвалу апеляційного суду — 14 вересня  2021 року.
Засуджений звернувся до суду касаційної інстанції з клопотанням про поновлення строку на касаційне оскарження вищевказаних судових рішень 29 грудня 2021 року тобто після закінчення встановленого ст. 426 КПК строку касаційного оскарження судового рішення. 
Вважає, що процесуальний строк ним пропущено з поважних причин. Обґрунтування засудженого зводиться до того, що оскільки він не був присутнім під час проголошення судового рішення судом апеляційної інстанції, а копію оскаржуваної ухвали отримав після 30 вересня 2021 року то строк касаційного оскарження він пропустив з поважних причин.  
Згідно з приписами ч. 2 ст. 113 КПК процесуальні дії під час кримінального провадження мають бути виконані без невиправданої затримки і в будь-якому разі не пізніше граничного строку, визначеного відповідним положенням цього Кодексу. Вимога про необхідність виконання процесуальних дій у встановлений КПК строк також міститься у ст. 116 вказаного Кодексу.
Згідно з ч. 1 ст. 117 КПК передбачено, що строк виконання процесуальних дій поновлюється лише в тому випадку, якщо причини його пропуску є поважними. 
Поважними причинами пропуску строку є ті обставини, які були чи об`єктивно є непереборними, тобто не залежать від волевиявлення особи, пов`язані дійсно з істотними обставинами, перешкодами чи труднощами, що унеможливили або ускладнили можливість своєчасного звернення до суду у визначений законом строк. Такі обставини мають бути підтвердженні належними та допустимими доказами.
Правило дотримання тримісячного строку для подання касаційної скарги має на меті гарантувати правову визначеність і забезпечити, щоб кримінальні провадження розглядалися впродовж розумного часу, не змушуючи зацікавлених осіб перебувати у стані невизначеності. При цьому це правило надає сторонам кримінального провадження достатній строк для роздумів, у межах якого вони зобов`язані (мають право) вчинити процесуальну дію. 
Проте наведені засудженим доводи не можна визнати спроможними. За матеріалами провадження за скаргою убачається, що 26 листопада 2020 року було проголошено вирок засуджений та його захисник були присутніми під час проголошення вироку, на момент оголошення рішення він під вартою не перебував. 
Засудженим до суду апеляційної інстанції була подана апеляційна скарга, який ухвалою від 14 вересня 2021 року вирок районного суду залишив без зміни, а апеляційну скаргу—без задоволення. 
Суд апеляційної інстанції в своїй ухвалі зазначив, що засуджений та його захисник були належним чином повідомлені про дату час і місце апеляційного розгляду однак в судове засідання засуджений не з`явився і не повідомив про поважні причини своєї неявки, в суді апеляційної інстанції був присутній його захисник. Будь-яких заяв про відкладення розгляду апеляційного провадження від засудженого та його захисника не надходило, як не були надані належні докази неможливості бути присутнім в судовому засіданні, таких доказів не надано й в касаційний суд.
У зв`язку із чим колегія суддів відповідно до положень ч. 4 ст. 405 КПК розглянула апеляційну скаргу без участі засудженого та за участю його захисника.
Аргументів на підтвердження поважності причин, через які захисник чи засуджений не мали об`єктивної можливості подати касаційну скаргу протягом трьох місяців з дня оголошення рішення суду апеляційної інстанції у клопотанні засудженим не наведено. 
З урахуванням викладеного суд касаційної інстанції не вбачає підстав для поновлення строку касаційного оскарження судових рішень щодо ОСОБА_4 ..
Згідно з п. 3 ч. 3 ст. 429 КПК касаційна скарга повертається, якщо вона подана після закінчення строку касаційного оскарження і особа, яка її подала, не порушує питання про поновлення цього строку або суд касаційної інстанції за заявою такої особи не знайшов підстав для його поновлення. 
Враховуючи викладене та керуючись ст. 429 КПК, Суд
постановив:
У задоволенні клопотання  засудженого ОСОБА_4 на вирок Первомайського міського суду Миколаївської області від 26 листопада 2020 року й ухвалу Миколаївського  апеляційного суду від 14 вересня 2021 року відмовити, а касаційну скаргу на вказані судові рішення разом з усіма доданими до неї матеріалами повернути особі, яка її подала.
Ухвала оскарженню не підлягає.
 
Судді:

ОСОБА_1                                           ОСОБА_2                                            ОСОБА_3