КИЇВСЬКИЙ  АПЕЛЯЦІЙНИЙ   СУД   

Справа  761/3491/21                                                                                           Головуючий у І-й інстанції - Саадулаєва А.І.
апеляційне провадження № 22-ц/824/2495/2022                                               Доповідач Заришняк Г.М.

ПОСТАНОВА 
                                                                ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
21 січня  2022 рокуКиївський апеляційний суд в складі суддів судової палати з розгляду цивільних справ:             
Головуючого - Заришняк Г.М.                                                         
Суддів -  Кулікової С.В.,  Рубан С.М.
розглянув у  порядку письмового провадження цивільну справу за апеляційними скаргами Крилової Олени Леонідівни, діючої в інтересах Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк»,  та  ОСОБА_1  на рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 26 серпня 2021 року в справі за позовом Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,-
 
В С Т А Н О В И В:
 
В січні 2021 року  АТ КБ «ПриватБанк»  звернувся  в суд з позовом до   ОСОБА_1  про стягнення заборгованості.
В обґрунтування позову позивач зазначав,  03.09.2018 року між позивачем та відповідачем було укладено кредитний договір № б/н, шляхом підписання анкети-заяви, чим відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з «Умовами та правилами надання банківських послуг», «Тарифами», які викладені на банківському сайті www.privatbank.ua, складають договір про надання банківських послуг (надалі - кредитний договір).
Відповідно до умов вказаного договору, відповідачу було відкрито кредитний рахунок та встановлено кредитний ліміт до 200 000,00 грн., а для користування кредитним картковим рахунком відповідач отримав кредитну картку World Black Edition.
 Посилаючись на те, що відповідач ухиляється від виконання зобов`язань за кредитним договором, внаслідок чого станом на 21.09.2020 р. у нього утворилась заборгованість  в сумі 116 319 грн. 19 коп., яка  складається із: 88697,08 грн. - заборгованості за тілом кредита/ за простроченим тілом кредита;27 622,11 грн. - заборгованості за простроченими відсотками, позивач просив задовольнити позов та стягнути з відповідача вказану суму боргу.
Рішенням Шевченківського районного суду м. Києва від 26 серпня 2021 року позов задоволено частково.
Стягнуто з  ОСОБА_1 на користь АТ КБ «ПРИВАТБАНК  заборгованість станом на 21.09.2020 р.  у розмірі 88 697 грн. 08 коп. В іншій частині позовних вимог - відмовлено.
Стягнуто з  ОСОБА_1  на користь АТ КБ «ПРИВАТБАНК 1602грн. 77 коп. судового збору.
В апеляційній скарзі  Крилова О.Л. , діюча в інтересах АТ КБ «Приватбанк»,  посилаючись на неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи, порушення норм  матеріального  та процесуального права, просить  рішення  суду  в частині відмовлених позовних вимог скасувати  та ухвалити  в цій частині нове рішення  про задоволення позову. В іншій частині рішення суду залишити без змін. 
В апеляційній скарзі відповідач  ОСОБА_1 , вказуючи на неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи, порушення норм  матеріального  та процесуального права, просить  рішення  суду  скасувати та постановити нове рішення про відмову у задоволенні позову.
Відповідно до ч. 1 ст. 369 ЦПК України апеляційна скарга на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи. 
За змістом ч. 13 ст. 7 ЦПК України, розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.
Ухвалою Київського апеляційного суд від 19 листопада 2021 року  дану справу призначено в порядку письмового  провадження у відповідності  до ч.1 ст. 369 ЦПК України.
У поданому відзиві представник АТ КБ «Приватбанк»  просив апеляційну скаргу Банку задовольнити, апеляційну скаргу відповідача залишити без задоволення.
 Відповідач  правом подачі відзиву на апеляційну скаргу представника позивача  не скористався.                                                                                                                                                                 
            Розглянувши справу в межах доводів апеляційних  скарг, перевіривши законність й обґрунтованість постановленого рішення суду в цій частині, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга АТ КБ «Приватбанк» підлягає задоволенню, апеляційна скарга  ОСОБА_1 не підлягає  задоволенню з таких підстав.
Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 11 ЦК Українидоговори та інші правочини є підставами виникнення цивільних прав та обов`язків. 
Згідно статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Істотними умовами договору відповідно до ч. 1  статті 638 ЦК України є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.
Статтею 639 ЦК Українивстановлено, що договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлені законом. Якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася. Якщо сторони домовились укласти у письмовій формі договір, щодо якого законом не встановлена письмова форма, такий договір є укладеним з моменту його підписання сторонами. 
Договір є обов`язковим для виконання сторонами (ст. 629 ЦК України).
Відповідно до  частин 1 та 2  статті 207 ЦК України  правочин вважається вчиненим у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).
 За змістом   ч.ч. 1 та 2 ст. 1054 ЦК України  визначено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 глави 71 «Позика. Кредит. Банківський вклад» ЦК України, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.
            Як вбачається з матеріалів  справи і це було встановлено судом, що 03.09.2018 р. між Банком та ОСОБА_1   було укладено кредитний договір № б/н, відповідно до умов якого останньому  було надано кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту.
Договір між сторонами становить підписана відповідачем анкета- заява, «Умови та правила надання банківських послуг», та «Тарифи Банку».
При укладенні договору сторони керувались ч. 1 ст. 634 ЦК України, відповідно до якої договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.
 З матеріалів справи вбачається, що Банком відповідачу видавались наступні кредитні картки: № НОМЕР_1 , дата відкриття 23.05.2017 р., термін дії якої до 06/18 року; № НОМЕР_2 , з датою  відкриття 27.06.2018 р., термін дії якої до  06/19 року; та  картка № НОМЕР_3 , з датою відкриття 09.09.2018 р.,  термін дії якої до 08/21, доказом чого є відповідна довідка позивача (а.с.12).
Також з виписки по банківському рахунку відповідача, яка має  статус  первинного  документа,  слідує, що  відповідач отримав кредитні кошти, фактично користувався ними та  на час розгляду справи як в суді першої інстанції, так і в суді апеляційної інстанції, не повернув кошти АТ  КБ "ПриватБанк" (а.с.8-10).
Згідно із ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.
 З позовної заяви слідує, що відповідач свої зобов`язання за вказаним кредитним договором належним чином не виконує протягом тривалого часу, не здійснює відповідні платежі щодо погашення кредиту, внаслідок чого у нього перед позивачем утворилася прострочена заборгованість за кредитом, яка  станом на 21.09.2020 р. становить   116 319 грн. 19 коп.  й складається із: 88 697,08 грн. - заборгованості за тілом кредиту / за простроченим тілом кредиту; та 27 622,11 грн. - заборгованості за простроченими відсотками.
           Вказаний розрахунок  сумнівів у колегії суддів не викликає, оскільки  підтверджується матеріалами справи, й  відповідачем не спростований.   
За таких обставин, суд першої інстанції прийшов до правильного висновку про доведеність позовних вимог АТ  КБ "ПриватБанк" про стягнення з відповідача заборгованості   за   тілом кредиту  в сумі 88 697,08 грн.
Рішення суду в цій частині ґрунтується на зібраних у справі доказах та відповідає вимогам  норм матеріального й процесуального закону.
Разом з тим, відмовляючи в задоволенні позову  в частині стягнення з відповідача заборгованості за простроченими відсотками, суд першої інстанції виходив з того,  що сторонами не було погоджено умови договору щодо необхідності нарахування та сплати відсотків, оскільки Умови та правила надання банківських послуг у Приватбанку не містять підпису   відповідача.  
Колегія суддів  не може   погодитись  з таким висновком суду, виходячи з наступного.
Сплата процентів за кредитним договором закріплена у ст. 1056-1 ЦК України.
Так, відповідно до ч.ч.1,2 вказаної норми закону процентна ставка за кредитом може бути фіксованою або змінюваною. Тип процентної ставки визначається кредитним договором.
       Розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів на дату укладення договору.
Обгрунтовуючи свої вимоги, позивач вказував на те, що розмір і порядок нарахування відсотків за користування кредитом передбачений також  Витягом  з Тарифів обслуговування кредитних карт «Універсальна» та Витягом з Умов та правил надання банківських послуг в ПриватБанку,  які є невід`ємними частинами спірного договору, а також встановлений  Паспортом споживчого кредиту, який  відповідач особисто підписав.
З матеріалів справи слідує, що  відповідач дійсно підписав Паспорт споживчого кредиту, в якому  було зазначено процентну ставку за користування кредитом: в розмірі 37,2% (процентна ставка  за межами пільгового періоду), реальну  річну ставку за карткою Платінум - 49,92 %, за карткою World Elite - 63,12,%, за карткою  VizaInfinite  - 95,22%, за  карткою MC World Black Edition - 63,71%; процентна ставка, яка застосовується  при невиконанні  зобов`язання щодо  повернення кредиту, встановлена у подвійному розмірі (а.с. 16-17зв.). Дана обставина відповідачем не спростована.                                                                                                                                                                                                    
Як вбачається з матеріалів справи,  відповідачем не оспорюється укладення спірного кредитного договору, отримання ним кредитних коштів, використання їх на власні потреби, тощо. В установленому Законом порядку вказаний кредитний договір не  визнаний недійсним і  на даний час є чинним. Сума заборгованості, заявлена Банком у позовній заяві, відповідачем  належними та допустимими  доказами не спростована.
Відповідно до наданого АТ КБ «Приватбанк» розрахунку станом  на 21.09.2020 р. відповідач має заборгованість за простроченими відсотками в сумі  27 622,11 грн., які також підлягають стягненню з відповідача,  враховуючи  вище приведені обставини справи.
Відтак, суд першої інстанції прийшов до помилкового висновку про  відсутність підстав для задоволення позовних вимог в частині стягнення заборгованості за  простроченими відсотками в зв`язку з непогодженням сторонами умов договору щодо нарахування та сплати відсотків.
З огляду на викладене,  рішення суду в цій частині підлягає скасуванню з постановленням нового рішення про задоволення позову - стягнення з відповідача на користь Банку заборгованості за простроченими відсотками в сумі  27 622,11 грн.                                                                    
 В порядку ст. 141 ЦПК України підлягає достягненню  із  ОСОБА_1  користь АТ КБ «ПРИВАТБАНК» судовий збір  в сумі 500 грн. 00 коп.
Доводи апеляційної скарги  відповідача  ОСОБА_1 про те, що заборгованість  за тілом кредиту  у розмірі  88 697,08 грн. відсутня з тих підстав, що різниця коштів, що надійшли  на рахунок,   та коштів, що нібито витратив відповідач, складає лише 814 грн. 07 коп., а не 88 697,08 грн.,  не можуть бути підставою для скасування судового рішення, оскільки не підтверджуються належними та достовірними  доказами.  
З наявних у справі доказів видно, що  всі операції як по зняттю коштів,  так по погашенню  заборгованості  за кредитним договором, проводились  відповідачем саме з використанням  отриманих кредитних карток. Вказане підтверджується  випискою по банківському рахунку відповідача, яка має  статус  первинного  документа. При цьому, в матеріалах справи відсутні відповідні клопотання відповідача про признання у справі судової економічної експертизи, тощо.
Керуючись ст. ст. 367, 374, 376, 382 ЦПК України, апеляційний суд, -
 
ПОСТАНОВИВ:
 
            Апеляційну скаргу  ОСОБА_1 - залишити без задоволення.
Апеляційну скаргу Крилової Олени Леонідівни, діючої в інтересах Акціонерного товариства  комерційний банк «ПриватБанк», - задовольнити.
Рішення  Шевченківського районного суду м. Києва від 26 серпня 2021 року в частині відмови  в задоволенні позовних вимог  Акціонерного товариства Комерційний Банк «ПриватБанк» про стягнення  заборгованості  за простроченими відсотками  скасувати та постановити в  цій частині  нове рішення, яким позов Акціонерного товариства Комерційний Банк «ПриватБанк» в даній частині - задовольнити.
Стягнути із ОСОБА_1 (реєстраційний номер облікової картки  платника податків:   НОМЕР_4 ,  місце проживання: АДРЕСА_1 ) на користь Акціонерного товариства Комерційний банк «ПРИВАТБАНК (код ЄДРПОУ: 14360570, місцезнаходження: 01001, м. Київ, вул. Грушевського, буд. 1Д) заборгованість за простроченими відсотками  в сумі 27 622 грн. 11 коп.
Достягнути з  ОСОБА_1  на користь Акціонерного товариства Комерційний банк «ПРИВАТБАНК»  500 грн. судового збору.
В решті рішення  Шевченківського районного суду м. Києва від 26 серпня 2021 року  залишити без зміни.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і  в касаційному порядку  оскарженню не підлягає.
 
Головуючий 
Судді: