Номер провадження: 33/813/1421/21
Номер справи місцевого суду: 947/23544/21 
Головуючий у першій інстанції Іванчук В.М. 
Доповідач Драгомерецький М. М.

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14.12.2021 року                                                                 м. Одеса
Одеський апеляційний суд в складі судді судової колегії судової палати у цивільних справах Драгомерецького М.М.,
при секретарі Павлючук Ю.В., 
за участю: представника ОСОБА_1 - Юрасова М.С.,
Карапетяна О.М. та його представника Гончарової В.Ю.,
розглянув у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу адвоката Юрасова Миколи Сергійовича в інтересах ОСОБА_1 на постанову Київського районного суду м. Одеси від 13 жовтня 2021 року про справі про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ст. 124 КУпАП, -
В С Т А Н О В И В:

Згідно протоколу про адміністративне правопорушення серії БД №130939 від 20.07.2021р., ОСОБА_1 20 липня 2021 року о 08.50 год., в м. Одеса по вул. Академіка Вільямса, 74, керуючи транспортним засобом марки «TEREX 860», номерний знак НОМЕР_1 , перед початком руху не переконався у безпечності для руху, в результаті чого допустив зіткнення з автомобілем марки «CHEVROLET», номерний знак НОМЕР_2 , який рухався у попутному напрямку руху. Таким діями ОСОБА_1 порушив п. 10.1 ПДР України, за що відповідальність передбачена ст. 124 КУпАП (а.с. 1).
Постановою Київського районного суду м. Одеси від 13 жовтня 2021 року ОСОБА_1 визнаний винним у вчиненні адміністративного правопорушення передбаченого ст. 124 КУпАП та на нього накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 850 гривень, також стягнуто судовий збір в розмірі 454 грн (а.с. 43).
Не погодившись із вищезазначеною постановою суду першої інстанції, адвокат Юрасов М.С. в інтересах ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просять скасувати постанову Київського районного суду м. Одеси від 13 жовтня 2021 року та закрити провадження по справі за відсутності в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення передбаченого ст. 124 КУпАП.
Заслухавши пояснення представника ОСОБА_1 - Юрасова М.С., який підтримав доводи апеляційної скарги та просив її задовольнити, та ОСОБА_2 і його представника Гончарової В.Ю., які просили відхилити апеляційну скаргу, дослідивши матеріали справи, апеляційний суд приходить до висновку про те, що апеляційна скарга підлягає задоволенню частково, виходячи з наступних підстав.
У відповідності до положень ст. 1 КУпАП, завданням Кодексу України про адміністративні правопорушення є охорона прав і свобод громадян, власності, конституційного ладу України, прав і законних інтересів підприємств, установ і організацій, встановленого правопорядку, зміцнення законності, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов`язків, відповідальності перед суспільством.
Постановою Пленуму Верховного Суду України від 23 грудня 2005 року №14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» передбачено, що при розгляді справ зазначеної категорії необхідно з`ясовувати всі обставини, перелічені у ст. ст. 247, 280 КУпАП. Зміст постанови судді має відповідати вимогам, передбаченим ст. ст. 283, 284 КУпАП. У постанові, зокрема, потрібно навести докази, на яких ґрунтується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення, та зазначити мотиви відхилення інших доказів, на які посилався правопорушник, чи висловлених останнім доводів.
Відповідно до вимог ст. 245 КУпАП, завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.
Згідно із п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП, провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за відсутності події і складу адміністративного правопорушення.
Статтею 280 КУпАП встановлено, що орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Однак, визнаючи винним ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП та накладаючи на нього відповідне стягнення суд першої інстанції, всупереч вимогам ст. ст. 245, 247, 251, 252, 280 КУпАП належним чином не встановив чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає він адміністративній відповідальності, тобто однобічно розглянув справу, без з`ясування фактичних обставин, що мають істотне значення для її розгляду, та не звернувши уваги на те, що ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом, що призвело до ухвалення незаконного та необґрунтованого рішення.
Приймаючи рішення по справі суд першої інстанції виходив з того, що вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, підтверджується протоколом про адміністративне правопорушення серії БД №130939 від 20.07.2021р., схемою з місця ДТП та іншими матеріалами доданими до протоколу.
Однак, апеляційний суд не може погодитись з таким висновком суду першої інстанції, та з тим що вищезазначені докази доводять винну ОСОБА_1 , виходячи з наступного.
Судовий розгляд справ повинен відповідати загальним принципам, а саме: верховенство права, законність, рівність перед законом і судом, повага до людської гідності, забезпечення права на свободу та особисту недоторканість, презумпція невинуватості та забезпечення доведеності вини, змагальність сторін та свобода в поданні ними суду своїх доказів і у доведеності перед судом їх переконливості, тощо.
Стаття 124 КУпАП передбачає відповідальність учасника дорожнього руху за порушення правил дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортних засобів, вантажу, автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів, дорожніх споруд чи іншого майна.
Отже, диспозиція статті 124 КУпАП не встановлює певних правил поведінки, а посилається на інші норми законодавчих актів, у даному конкретному випадку на п. 10.1 ПДР. Тому, розглядаючи дану справу, суд має вирішити питання щодо винуватості особи у межах порушення вимог п. 10.1 ПДР, який зазначений в протоколі працівником поліції.
Відповідно до вимог п. 10.1 ПДР, перед початком руху, перестроювання та будь-якою зміною напрямку руху водій повинен переконатися, що це буде безпечним і не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам руху.
Особа може бути притягнута до адміністративної відповідальності лише за наявності в її діях складу адміністративного правопорушення, який має бути встановлений судом тільки після всебічної та повної оцінки всіх доказів по справі.
Згідно із ч. 1 ст. 251 та ст. 252 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. 
Орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.
Згідно протоколу про адміністративне правопорушення серії БД №130939 від 20.07.2021р., ОСОБА_1 20 липня 2021 року о 08.50 год., в м. Одеса по вул. Академіка Вільямса, 74, керуючи транспортним засобом марки «TEREX 860», номерний знак НОМЕР_1 , перед початком руху не переконався у безпечності для руху, в результаті чого допустив зіткнення з автомобілем марки «CHEVROLET», номерний знак НОМЕР_2 , який рухався у попутному напрямку руху. Таким діями ОСОБА_1 порушив п. 10.1 ПДР України, за що відповідальність передбачена ст. 124 КУпАП.
Верховний Суд у справі №338/17 роз`яснив, що візуальне спостереження за дотриманням правил дорожнього руху працівниками органу Національної поліції може бути доказом у справі лише у тому випадку, коли воно зафіксовано у встановленому законом порядку. А для підтвердження порушення Правил дорожнього руху України, відповідно до ст. 251 КУпАП працівники мають надати, зокрема відеозапис події, фотокартки. Саме по собі описання адміністративного правопорушення не може бути належним доказом вчинення такого правопорушення.
Також слід зауважити, що Верховний Суд у справі №489/4827/16-а (постанова від 15.04.2020р.) зробив остаточний висновок, що рапорт інспектора не може вважатись об`єктивним доказом порушення, не може слугувати доказом винуватості особи у вчиненні адміністративного правопорушення, оскільки поліцейський в спірних правовідносинах виступає в якості суб`єкта владних повноважень, який зацікавлений у розгляді справи.
Отже, протокол про адміністративне правопорушення не повинен мати переваги перед іншими доказами, та сам по собі без підтвердження іншими належними та допустимими доказами не є безумовним та беззаперечним доказом на доведення вини особи у вчиненні адміністративного правопорушення.
Згідно письмових пояснень ОСОБА_1 , він 20.07.2021р. керував екскаватором «TEREX 860», при здійснені маневру - виїзд із узбіччя на дорогу, подивившись в дзеркало заднього виду, він пропустив три легкові автомобілі, які рухались в попутному напрямку, далі розпочав маневр, однак при виїзді на дорогу, одночасно і виїхав автомобіль CHEVROLET», номерний знак НОМЕР_2 , та відбулось зіткнення (а.с. 3).
Відповідно до письмових пояснень ОСОБА_3 , який став свідком дорожньо-транспортної пригоди, на крайній правій смузі руху, виїжав із узбіччя екскаватор, в якого був увімкнений лівий поворот, та який перед початком свого маневру пропустив усі проїжаючі в попутному напрямку автомобілі, тільки після чого екскаватор почав рух в ліво. В цей момент від вул. Ільфа і Петрова рухався автомобіль CHEVROLET», який не який не зупинився перед рухом екскаватора та здійснив зіткнення (а.с. 4).
Згідно письмових пояснень ОСОБА_2 , він 20.07.2021р. о 08.50 год. керував транспортним засобом «CHEVROLET», номерний знак НОМЕР_2 , по вул. Вільямса зі сторони вул. Ільфа і Петрова в сторону вул. Академіка Корольова, з лівої сторони почав рух екскаватор і зіткнувся з його автомобілем в правій передній частині автомобіля (а.с. 5).
Таким чином, в результаті дослідження та оцінки всіх доказів, наявних в матеріалах справи, аналізуючи пояснення учасників ДТП та свідка ОСОБА_3 , апеляційний суд приходить до висновку, що в діях водія ОСОБА_1 не вбачається порушення вимог п. 10.1 ПДР та як наслідок його дії не перебувають в причинно-наслідковому зв`язку із виникненням дорожньо-транспортної пригоди.
ОСОБА_1 перед початком та зміною напрямку свого руху виконав всі передбачені ПДР України дії, а саме включив сигнал «поворот ліворуч» та перебував в такому положенні на протязі деякого часу, пропускаючи рухаючі в попутному напрямку автомобілі, тобто водій переконався, що це буде безпечним і не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам руху, та жодним чином, після виконаного маневру та вже в смузі руху, не мав технічної можливості уникнути зіткнення автомобілів.
ОСОБА_1 також мав право розраховувати, що всі учасники дорожнього руху неухильно дотримуються вимог ПДР України, в тому числі п. 12.3 ПДР, згідно якого у разі виникнення небезпеки для руху або перешкоди, яку водій об`єктивно спроможний виявити, він повинен негайно вжити заходів для зменшення швидкості аж до зупинки транспортного засобу або безпечного для інших учасників руху об`їзду перешкоди.
Таким чином, апеляційний суд доходить до висновку, що матеріалами справи не доведено, що в діях ОСОБА_1 наявні порушення вимогам ПДР України.
Пунктами 1.3-1.5, 1.9 України встановлено, що учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил, а також бути взаємно ввічливими. Особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством. Кожний учасник дорожнього руху має право розраховувати на те, що й інші учасники виконують ці Правила. 
У рішенні ЄСПЛ від 21 липня 2011 року по справі «Коробов проти України» Європейський суд з прав людини вказав, що при оцінці доказів Суд, як правило, застосовує критерій доведення «поза розумним сумнівом». Проте, така доведеність може випливати зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумцій факту.
Також, в справі «Пол і Одрі Едвардс проти Об`єднаного Королівства» (№46477/99), Європейський суд з прав людини зазначив, що компетентні органи завжди повинні докладати серйозних зусиль для з`ясування обставин справи і не повинні керуватись необдуманими або необґрунтованими висновками для розслідування, або в якості підстав для прийняття рішень.
У справі «Barbera, Messegu and Jabardo v. Spain» від 06.12.1998 (п. 146) Європейський суд з прав людини встановив, що принцип презумпції невинності вимагає серед іншого, щоб, виконуючи свої обов`язки, судді не починали розгляд справи з упередженої думки, що особа скоїла правопорушення, яке ставиться їй в провину; всі сумніви, щодо її винуватості повинні тлумачитися на користь цієї особи.
Статтею 62 Конституції України закріплений принцип презумпції невинуватості, який передбачає, що ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість, а також, що всі сумніви стосовно доведеності вини особи, мають тлумачитись на її користь.
Згідно положень ст. 7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставі та в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом.
На підставі вищевикладеного, враховуючи, що в силу принципу презумпції невинуватості всі сумніви у винуватості особи, що притягується до відповідальності, тлумачаться на її користь, та те, що матеріали справи не містять жодного доказу на підтвердження того, що ОСОБА_1 порушив вимоги п. 10.1 ПДР, апеляційний суд приходить до висновку, що в діях ОСОБА_1 відсутній склад адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП.
За таких обставин, провадження по справі про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ст. 124 КУпАП, підлягає закриттю на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП, який передбачає, що провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю у разі відсутності складу адміністративного правопорушення.
У відповідності до п. 2 ч. 8 ст. 294 КУпАП, за наслідками розгляду апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції має право скасувати постанову та закрити провадження у справі.
Керуючись ст. 294 КУпАП, Одеський апеляційний суд, -
П О С Т А Н О В И В:
Апеляційну скаргу адвоката Юрасова Миколи Сергійовича в інтересах ОСОБА_1 задовольнити частково.
Постанову Київського районного суду м. Одеси від 13 жовтня 2021 року скасувати.
Провадження по справі про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ст. 124 КУпАП - закрити на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП, у зв`язку із відсутністю складу адміністративного правопорушення.
Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Одеського апеляційного суду М.М. Драгомерецький