Дата документу 02.02.2022 Справа № 317/3481/21

ЗАПОРІЗЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД

 
Єдиний унікальний №317/3481/21                     Головуючий у 1 інстанції Мінгазов Р.В.
Провадження № 22-ц/807/371/22 Суддя-доповідач Онищенко Е.А.

ПОСТАНОВА
 
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

 
02 лютого 2022 року м. Запоріжжя

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Запорізького апеляційного суду у складі:

головуючого Онищенка Е.А.
суддів: Кухаря С.В.
Бєлки В.Ю.

за участю секретаря судового засідання Книш С.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційними скаргами Долинської сільської ради Запорізького району Запорізької області, ОСОБА_1 на ухвалу Запорізького районного суду Запорізької області від 26 жовтня 2021 року про забезпечення позову у справі за позовом ОСОБА_2 до Долинської сільської ради Запорізького району Запорізької області, ОСОБА_1 , про визнання незаконним та скасування державної реєстрації права власності на земельну ділянку та припинення права власності на земельну ділянку,–

В С Т А Н О В И Л А:

У жовтні 2021 року ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом до Долинської сільської ради Запорізького району Запорізької області, ОСОБА_1 , про визнання незаконним та скасування державної реєстрації права власності на земельну ділянку та припинення права власності на земельну ділянку.
Разом з позовом позивач надав заяву про забезпечення позову.
Заява обґрунтована тим, що 19 березня 2020 року мати позивача ОСОБА_3 подарувала йому житловий будинок, розташований за адресою: АДРЕСА_1 . Відповідно до договору дарування, право власності на земельну ділянку, на якій розташований зазначений будинок, не оформлено жодним способом, передбаченим діючим законодавством, і питання про його оформлення не вирішувалось, земельна ділянка загальною площею 0,2500 га, надана для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, кадастровий номер земельної ділянки 2322188400:007:002:0551. Дана земельна ділянка була надана розпорядником земель комунальної власності – Розумівською сільською радою матері позивача для будівництва і обслуговування житлового будинку, саме у зв`язку із тим, що на земельній ділянці знаходилось належне їй на той час нерухоме майно приватної власності. Однак, не зважаючи на те, що на земельній ділянці площею 0,25 га з кадастровим номером 2322188400:007:002:0551, яка має установлені межі протягом 17 років та на якій ведеться домогосподарство позивача, розташоване належне позивачу нерухоме майно, відповідачем були прийняті наступні рішення:
рішення шостої позачергової сесії Долинської сільської ради Запорізького району Запорізької області восьмого скликання № 29 від 20.04.2021 р. «Про надання дозволу на розробку технічної документації із землеустрою щодо поділу земельної ділянки комунальної власності на території Долинської сільської ради», відповідно до якої було надано згоду Долинській сільській раді Запорізького району Запорізької області на розробку технічної документації із землеустрою щодо поділу земельної ділянки комунальної власності, категорія земель: землі житлової та громадської забудови, цільове призначення 02.01 для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд ( присадибна ділянка) загальною площею 0,25 га кадастровий номер 2322188400:007:002:0551 на 3 земельні ділянки орієнтованою площею 0,0800 га;
рішення одинадцятої чергової сесії Долинської сільської ради Запорізького району Запорізької області восьмого скликання № 30 від 16.09.2021 р. «Про затвердження технічної документації щодо поділу та об`єднання земельних ділянок комунальної власності в с. Розумівка Долинська сільська рада Запорізького району Запорізької області в межах населених пунктів», відповідно до якого затверджено технічну документацію на утворені в результаті поділу: земельну ділянку комунальної власності з кадастровим номером 2322188400:07:002:1120, площею 0,1087 га, для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд (присадибна ділянка), яка розташована по АДРЕСА_1 ; земельну ділянку комунальної власності з кадастровим номером 2322188400:07:002:1121, площею 0,0659 га, для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд (присадибна ділянка), яка розташована по АДРЕСА_1 ; земельну ділянку комунальної власності з кадастровим номером 2322188400:07:002:1122, площею 0,0754 га, для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд (присадибна ділянка), яка розташована по АДРЕСА_1 .
Крім того, в процесі підготовки позовної заяви до суду позивачу стало відомо про існування проекту рішення дванадцятої позачергової сесії Долинської сільської ради Запорізького району Запорізької області восьмого скликання, яке було оприлюднено на офіційному сайті Долинської об`єднаної територіальної громади та яким планувалось передати земельну ділянку комунальної власності кадастровий 2322188400:07:002:1122, площею 0,0754 га по АДРЕСА_1 гр. ОСОБА_1 .
Вчинення відповідачами будь-яких дій стосовно належних їм земельних ділянок в будь-якому випадку спричинить втручання у право приватної власності позивача на нерухоме та рухоме майно, і в майбутньому завдасть шкоди позивачеві, в разі задоволення позовних вимог.
У зв`язку з вищевикладеним, позивач вважає, що невжиття заходів по забезпеченню позову може зробити неможливим виконання рішення суду, у тому разі, якщо воно буде постановлено на користь позивача.
Просив суд вжити заходи забезпечення позову шляхом накладення арешту на земельні ділянки площею 0,1087 га з кадастровим номером 2322188400:07:002:1120, площею 0,0659 га з кадастровим номером 2322188400:07:002:1121 та площею 0,0754 га з кадастровим номером 2322188400:07:002:1122, що розташовані за адресою: АДРЕСА_1 та заборонити органам, які здійснюють реєстрацію речових прав на нерухоме майно, здійснювати будь-які реєстраційні дії щодо цих земельних ділянок ( у тому числі у разі їх відчуження, поділу чи об`єднання з іншими ділянками, надання їх у заставу/іпотеку). Заборонити Долинській сільській раді Запорізького району Запорізької області вчиняти із земельними ділянками площею 0,1087 га з кадастровим номером 2322188400:07:002:1120, площею 0,0659 га з кадастровим номером 2322188400:07:002:1121, а ОСОБА_1 – із земельною ділянкою площею 0,0754 га з кадастровим номером 2322188400:07:002:1122, будь-які дії щодо користування та розпорядження цими земельними ділянками, в тому числі вчиняти дії, спрямовані на зміну цільового призначення вказаних земельних ділянок, їх відчуження, поділ або об`єднання з іншими земельними ділянками, присвоєння їм нової адреси, укладення договорів та інших правочинів щодо них, а також проведення на цих земельних ділянках будь-яких будівельних, земельних та інших робіт.
Ухвалою Запорізького районного суду Запорізької області від 26 жовтня 2021 року заяву про забезпечення позову задоволено частково.
Накладено арешт на земельні ділянки площею 0,1087 га з кадастровим номером 2322188400:07:002:1120, площею 0,0659 га з кадастровим номером 2322188400:07:002:1121 та площею 0,0754 га з кадастровим номером 2322188400:07:002:1122, що розташовані за адресою: АДРЕСА_1 та заборонити органам, які здійснюють реєстрацію речових прав на нерухоме майно, здійснювати будь-які реєстраційні дії щодо цих земельних ділянок (у тому числі у разі їх відчуження, поділу чи об`єднання з іншими ділянками, надання їх у заставу/іпотеку).
В іншій частині заяви відмовлено.
Не погоджуючись із зазначеною ухвалою суду, Долинська сільська рада Запорізького району Запорізької області подала апеляційну скаргу, в якій просить ухвалу суду про забезпечення позову скасувати.
В обґрунтування апеляційної скарги апелянтом зазначено, що Долинська сільська рада Запорізького району Запорізької області є власником та розпорядником спірної земельної ділянки, на підставі чого депутатами сільської ради було надано дозвіл на розробку технічної документації із землеустрою щодо поділу відповідної земельної ділянки комунальної власності. Наголошується на тому, що зазначена земельна ділянка ніколи не перебувала у приватній власності, а позивачем, у свою чергу не надано жодного документального підтвердження про те, що він є власником чи користувачем спірної земельної ділянки. 
У відзиві на апеляційну скаргу ОСОБА_2 заперечив проти доводів апелянта, наголошуючи на тому, що заходи забезпечення позову не зумовлюють фактичного вирішення спору по суті, а спрямовані на збереження наявного становища до завершення розгляду справи. 
Не погоджуючись із зазначеною ухвалою суду ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу, в якій просить ухвалу суду про забезпечення позову скасувати та ухвалити нове судове рішення, яким відмовити в задоволення заяви про забезпечення позову у цій справі. Зазначила, що в оскаржуваній ухвалі не наведено належним чином обґрунтованих підстав застосування відповідного заходу забезпечення позову у даній справі.
У відзиві на апеляційну скаргу ОСОБА_1 ОСОБА_2 заперечив проти доводів апелянта на підставі вищенаведених тверджень.
Заслухавши в судовому засіданні суддю-доповідача, пояснення учасників процесу, перевіривши законність і обґрунтованість ухвали суду першої інстанції та обставини справи в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційні скарги не підлягають задоволенню з наступних підстав.
Відповідно до п.1 ч.1 ст.374 ЦПК України, суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.
Статтею 375 ЦПК України передбачено, що суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Згідно із ст. 263 ЦПК України, законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом.
Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Винесена судом першої інстанції ухвала відповідає зазначеним вище вимогам.
Задовольняючи заяву про забезпечення позову частково, суд першої інстанції виходив з того, що невжиття заходів забезпечення позову може призвести до ускладнення в майбутньому чи унеможливлення виконання рішення суду, якщо воно буде винесено на користь позивача.
Розглядаючи спір, судова колегія вважає, що судом першої інстанції повно і всебічно досліджено та оцінено обставини по справі, надані сторонами докази, правильно визначено юридичну природу спірних правовідносин і закон, що їх регулює.
Судом першої інстанції встановлено, що позивач звернувся до суду із позовом про визнання незаконним та скасування державної реєстрації права власності на земельну ділянку та припинення права власності на земельну ділянку. Одночасно подано заяву про забезпечення позову, в якій зазначено, що внаслідок протиправних дій відповідачів, станом на день звернення до суду за захистом порушених прав, існує реальна загроза вчинення відповідачами дій щодо відчуження спірних земельних ділянок.
Вирішуючи спірні правовідносини, суд першої інстанції вірно визначився з їх характером та нормами права, що їх регулюють.
Відповідно до ч.1 ст.149 ЦПК України, суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених ст.150 цього Кодексу заходів забезпечення позову.
Згідно з ч.2 ст.149 ЦПК України, забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.
Умовою застосування заходів забезпечення позову є достатньо обґрунтоване припущення, що невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.
Згідно з ч.1 ст.150 ЦПК України, позов забезпечується, накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб; забороною вчиняти певні дії; встановленням обов`язку вчинити певні дії; забороною іншим особам вчиняти дії щодо предмета спору або здійснювати платежі, або передавати майно відповідачеві чи виконувати щодо нього інші зобов`язання; зупиненням продажу арештованого майна, якщо подано позов про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту; зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа, який оскаржується боржником у судовому порядку; передачею речі, яка є предметом спору, на зберігання іншим особам, які не мають інтересу в результаті вирішення спору; зупиненням митного оформлення товарів чи предметів; арештом морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги; іншими заходами, необхідними для забезпечення ефективного захисту або поновлення порушених чи оспорюваних прав та інтересів, якщо такий захист або поновлення не забезпечуються заходами, зазначеними у пунктах 1 – 9 цієї частини.
Заходи забезпечення позову, крім арешту морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги, мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами (ч.3 ст.150 ЦПК України).
Пунктом 4 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 22 грудня 2006 року № 9 «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» роз`яснено, що розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову, з`ясувати обсяг позовних вимог, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.
Цивільний процесуальний закон не зобов`язує суд при розгляді питань про забезпечення позову перевіряти обставини, які мають значення для справи, а лише запобігає ситуації, при якій може бути утруднено чи стане неможливим виконання рішення у разі задоволення позову. Види забезпечення позову застосовуються для того, щоб гарантувати виконання можливого рішення суду, а таке рішення може бути постановлено тільки відповідно до заявлених позовних вимог. Заходи забезпечення позову повинні застосовуватись лише у разі необхідності та бути співмірними із заявленими вимогами, оскільки безпідставне забезпечення позову може призвести до порушення прав і законних інтересів інших осіб.
При вирішенні питання про забезпечення позову суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням такого: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, які не є учасниками даного судового процесу.
Спір, який виник між сторонами даної справи, за своєю сутністю є спором щодо права позивача на спірне майно та відновлення права позивача на земельну ділянку. Суд першої інстанції здійснив правильну оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів, врахував обставини, які можуть утруднити в майбутньому виконання рішення суду, якщо воно буде ухвалене на користь позивача, та дійшов обґрунтованого висновку щодо необхідності застосування заходу забезпечення позову.
На підставі вищевикладеного, колегія суддів погоджується з висновком суду про те, що вжиті заходи забезпечення позову до набранням судовим рішенням у цій справі законної сили, забезпечить рівний баланс прав та обов`язків сторін у справі та усуне можливі подальші судові спори в разі задоволення заявлених позовних вимог, тобто такий спосіб забезпечення позову якнайкраще забезпечить виконання рішення суду у разі задоволення позовних вимог.
Твердження Долинської сільської ради Запорізького району Запорізької області у апеляційній скарзі щодо передчасності вжиття заходів забезпечення позову відхиляються судовою колегією з огляду на їх безпідставність, оскільки судом першої інстанції обґрунтовано задоволено заяву про забезпечення позову з урахуванням обставин по справі.
Доводи ОСОБА_1 в апеляційній скарзі щодо відсутності правовідносин із позивачем спростовуються наявністю спору між цими сторонами, в результаті чого зазначені особи перебувають у процесуальних правовідносинах в якості позивача та відповідача.
Доводи, зазначені в апеляційних скаргах, не впливають на законність та обґрунтованість оскаржуваної ухвали суду та фактично зводяться до переоцінки доказів, що знаходиться поза межами повноважень суду апеляційної інстанції.
Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року).
З огляду на наведене вбачається, що судом у відповідності до вимог ст.ст. 89, 263 ЦПК України дана належна оцінка доказам по справі, вірно встановлено характер спірних правовідносин і обґрунтовано зроблено висновок про наявність правових підстав для задоволення заяви про забезпечення позову.
На підставі вищезазначеного, судова колегія вважає, що доводи апеляційних скарг суттєвими не являються і не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального чи процесуального права, які призвели або могли призвести до неправильного вирішення справи.
З урахуванням наведеного, колегія суддів вважає, що ухвалу суду постановлено з додержанням вимог закону і підстав для її скасування не вбачається.
Відповідно до підпункту "в" пункту 4 частини першої статті 382 ЦПК України, суд апеляційної інстанції повинен вирішити питання про розподіл судових витрат, понесених у зв`язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції. 
Оскільки апеляційні скарги залишені без задоволення, підстави для нового розподілу судових витрат відсутні.
На підставі викладеного, керуючись п.2 ч.1 ст.374, ст.ст.376,381,382,384 ЦПК України, колегія суддів,–

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційні скарги Долинської сільської ради Запорізького району Запорізької області, ОСОБА_1 залишити без задоволення.
Ухвалу Запорізького районного суду Запорізької області від 26 жовтня 2021 року залишити без змін.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, проте може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного тексту судового рішення.
Повний текст судового рішення складено 08 лютого 2022 року.

Головуючий

Судді: