ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 33/803/220/22 Справа № 203/4306/21 	  	Суддя у 1-й інстанції - Вусик Є. О. Суддя у 2-й інстанції - Коваленко  Н. В.	

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ 

22 лютого 2022 року                                                                м. Дніпро

Суддя-доповідач Дніпровського апеляційного суду Коваленко Н.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 14 грудня 2021 року, якою 
ОСОБА_1 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,
визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 126 КУпАП, -
В С Т А Н О В И В:
Постановою Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 14 грудня 2021 року ОСОБА_1 визнано винним за ч. 3 ст. 126 КУпАП, та накладено на нього адміністративне стягнення у виді позбавленням права керування транспортними засобами на строк 3 місяці.
Згідно оскаржуваної постанови, водій ОСОБА_1 02 жовтня 2021 року о 22 год. 40 хв. в м. Дніпрі на пл. Вокзальній, 11, керував автомобілем, будучи обмеженим у праві керування транспортним засобом від 24.04.2020, провадження 26127148, за що передбачена відповідальність ч. 3 ст. 126 КУпАП.

Не погоджуючись з винесеною постановою ОСОБА_1 звернувся до суду з апеляційною скаргою, в якій просить постанову скасувати, провадження у справі щодо нього за ч. 3 ст. 126 КУпАП закрити, у зв`язку з відсутністю в його діях складу цього адміністративного правопорушення.
В якості доводів апеляційної скарги апелянт посилається на те, що висновки суду не відповідають фактичним обставинам справи, а постанова ухвалена з порушенням норм матеріального та процесуального права. Апелянт зазначає, що він дійсно мав невелику заборгованість зі сплати аліментів, однак не знав про існування виконавчого провадження та постанови про встановлення тимчасового обмеження у праві керування транспортним засобом щодо нього, оскільки цю постанову він не отримував, ніхто його з нею не ознайомлював, і дізнався про її існування лише 02.10.2021 від працівників поліції під час складання протоколу за ч. 3 ст. 126 КУпАП. При цьому, вказує, що жодних доказів того, що він знав про існування постанови про встановлення тимчасового обмеження у праві керування транспортним засобом або про те, що він її отримував, матеріали справи не містять, але суд першої інстанції безпідставно ці обставини не взяв до уваги, тому просить скасувати оскаржувану постанову, як незаконну.

В судове засідання суду апеляційної інстанції, ОСОБА_1 , який був повідомлений належним чином про день час та місце розгляду його скарги, але не з`явився, про причини неявки суд не повідомив, тому, враховуючи вимоги ст. 268 КУпАП, апеляційний суд вважає за можливе розглянути справу без його участі.
Відповідно до вимог ст. ст. 245, 251, 252, 280 КУпАП, суд зобов`язаний повно, всебічно та об`єктивно з`ясувати всі обставини справи, встановити чи було вчинено адміністративне правопорушення та чи винна особа у його вчиненні, дослідити наявні у справі докази, дати їм належну правову оцінку і в залежності від встановленого, прийняти мотивоване законне рішення.
Ці вимоги закону, судом першої інстанції були виконані в повному обсязі.
Висновок суду про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні ним адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 126 КУпАП, відповідає фактичним обставинам справи, є законним та обґрунтованим.
Так, цей висновок суду підтверджується доказами, що містяться в матеріалах справи, зокрема: протоколом про адміністративне правопорушення серії ААБ № 323798 від 02.10.2021, де викладено обставини вчинення адміністративного правопорушення та який підписаний ОСОБА_1 без будь-яких зауважень, постановою ВП № 26127148 від 24 квітня 2020 року про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві керування транспортними засобами, відповідно до якої ОСОБА_1 вказане обмеження встановлено до погашення заборгованості зі сплати аліментів у повному обсязі.
Окрім того, ОСОБА_1 як в суді першої інстанції, так і в поданій ним апеляційній скарзі визнав та не заперечував факт існування у нього заборгованості зі сплати аліментів.
Отже, наведені докази у справі є належними та допустимими, узгоджуються між собою та свідчать про наявність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 126 КУпАП.
Об`єктивних підстав ставити під сумнів належність, допустимість та достовірність наведених доказів та викладених обставин суд апеляційної інстанції не вбачає.
Разом з тим, матеріали справи не містять доказів про порушення поліцейськими норм чинного законодавства при складанні протоколу про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 .
Як видно з протоколу про адміністративне правопорушення, інспектором патрульної поліції закидається ОСОБА_1 , за обставин, відображених у протоколі, порушення ч. 3 ст. 126 КУпАП.
Відповідно до п. 2 ч. 9 ст. 71 Закону України "Про виконавче провадження" за наявності заборгованості зі сплати аліментів, сукупний розмір якої перевищує суму відповідних платежів за чотири місяці, державний виконавець виносить вмотивовані постанови про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві керування транспортними засобами - до погашення заборгованості зі сплати аліментів у повному обсязі.
Відповідно до ч. 10 ст. 15  Закону України "Про дорожній рух" забороняється керування транспортними засобами особам, до яких застосовано адміністративне стягнення чи кримінальне покарання у виді позбавлення права керування транспортними засобами, протягом строку позбавлення, а також особам, щодо яких державним виконавцем встановлено тимчасове обмеження у праві керування транспортними засобами.
Отже, ОСОБА_1 , маючи аліментні зобов`язання, є суб`єктом правопорушення що йому закидається, несвоєчасно та не в повному обсязі сплачував аліменти, у зв`язку із чим постановою державного виконавця його було тимчасово обмежено у праві керування транспортним засобом, та суд першої інстанції дійшов вірного висновку про його винуватість, та наявність в його діях складу адміністративного правопорушення, передбачений ч. 3 ст. 126 КУпАП.
Що стосується доводів апеляційної скарги ОСОБА_1 про те, що він не був обізнаний про встановлення щодо нього державним виконавцем тимчасового обмеження у праві керування транспортними засобами, то апеляційний суд до уваги не приймає, оскільки вони нічим не підтверджені. Окрім того, суд звертає увагу, що оскарження рішень, дій або бездіяльності виконавців та посадових осіб органів державної виконавчої служби регулюється розділом Х Закону України «Про виконавче провадження».
При цьому, як на час складання протоколу про адміністративне правопорушення, так і під час апеляційного перегляду справи,  постанова  державного виконавця щодо  ОСОБА_1  є чинною, та з викладених підстав не оскаржувалась й матеріали справи не містять даних про те, що ця постанова скасована. 
Отже, при апеляційному розгляді не встановлено порушень судом першої інстанції ст. ст. 279, 280 КУпАП, докази перевірені на їх допустимість, належність та достатність відповідно до ст. 252 КУпАП, а усі обставини, що мають значення для вирішення справи, суд з наведенням відповідних мотивів встановив та правильно кваліфікував дії ОСОБА_1 за ч. 3 ст. 126 КУпАП.
Накладаючи адміністративне стягнення, суд також дотримався вимог ст. 33 КУпАП і призначив його в межах санкції ч. 3 ст. 126 КУпАП, врахувавши при цьому характер вчиненого правопорушення, особу правопорушника та інші обставини справи.
Отже, суд дійшов висновку, що доводи апеляційної скарги, є необґрунтованими, у зв`язку з чим скаргу слід залишити без задоволення, а постанову суду першої інстанції – без змін.
Керуючись ст. ст. 7, 294 КУпАП, суд, –

П О С Т А Н О В И В:
Апеляційну скаргу  ОСОБА_1 , залишити без задоволення. 
Постанову Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 14 грудня 2021 року щодо   ОСОБА_1 , залишити без змін.
Постанова набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Суддя Дніпровського
апеляційного суду Н.В. Коваленко