ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А
іменем України

10 лютого 2022 року
м. Харків

справа № 643/4961/21
провадження № 22-ц/818/1428/22

Харківський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати у цивільних справах:
головуючого – Котелевець А.В.,
суддів – Бурлака І.В., Пилипчук Н.П.,
за участю секретаря – Жадан А.С.,

учасники справи:
заявник - Товариство з обмеженою відповідальністю «Дніпрофінансгруп»,
заінтересовані особи - Публічне акціонерне товариство Комерційний банк «Надра», ОСОБА_1 ,
розглянув у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Дніпрофінансгруп» на ухвалу Московського районного суду міста Харкова від 13 липня 2021 року в складі судді Афанасьєва В.О.,
у с т а н о в и в:
У березні 2021 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Дніпрофінансгруп» звернулось до суду з заявою про заміну сторони виконавчого провадження, заінтересовані особи: Публічне акціонерне товариство Комерційний банк «Надра» (далі – ПАТ КБ «Надра»), ОСОБА_1 .
Заява мотивована тим, що рішенням Московського районного суду м. Харкова від 23 червня 2008 року з ОСОБА_1 на користь ПАТ КБ «Надра» стягнуто заборгованість за кредитним договором № 6/4/2006/840-К/1680 від 25 грудня 2006 року в розмірі 132060,73 грн, 12765,24 грн – заборгованості за відсотками, 5361,43 грн - прострочену заборгованість за комісією, 19209,14 грн – пеню за несвоєчасне погашення заборгованості по кредиту; 13349,68 грн – штраф, а також судові витрати.
На виконання вказаного рішення суду видано виконавчий лист № 2-3266/2008.
Згідно з договором від 23 липня 2020 року № GL48N718070_I_5 про відступлення права вимоги, укладеним між ПАТ КБ «Надра» та ТОВ «ФК «Дніпрофінансгруп», право вимоги за кредитним договором від 25 грудня 2006 року, укладеним між ПАТ КБ «Надра» та ОСОБА_1 перейшло до нового кредитора - ТОВ «ФК «Дніпрофінансгруп».
Посилаючись на те, що відбулася заміна кредитора у зобов`язанні, зокрема ТОВ «ФК «Дніпрофінансгруп» є новим кредитором (стягувачем) у фінансових правовідносинах із боржником, заявник просив на підставі статей 512, 514 ЦК України, статті 442 ЦПК України замінити сторону стягувача у виконавчому документі (виконавчому листі) щодо боржника ОСОБА_1 з ПАТ «КБ «Надра» на ТОВ «ФК «Дніпрофінансгруп».
Ухвалою Московського районного суду міста Харкова від 13 липня 2021 року заяву ТОВ «ФК «Дніпрофінансгруп» залишено без задоволення.
Ухвала суду першої інстанції мотивована тим, що справа № 2-3266/08 за позовом ПАТ КБ «Надра» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості була знищена зі спливом строків зберігання у 2014 року та відповідно до даних обліково-статистичної картки на цивільну справу № 2-3266/08 позов було залишено без розгляду. Оскільки по справі рішення судом не ухвалювалось, виконавчий лист не видавався, то відсутні підстави для здійснення заміни сторони виконавчого провадження.
27 серпня 2021 року засобами поштового зв`язку на зазначену ухвалу суду першої інстанції ТОВ «Дніпрофінансгруп» подало апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення норм процесуального права, неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, просило скасувати ухвалу суду першої інстанції та ухвалити нову постанову, якою задовольнити заяву про заміну сторони виконавчого провадження.
Апеляційна скарга мотивована тим, що у Єдиному державному реєстрі судових рішень оприлюднено рішення Московського районного суду м. Харкова від 23 червня 2008 року у справі № 2-3266/08, згідно з яким з ОСОБА_1 стягнуто на користь ПАТ КБ «Надра» заборгованість за кредитним договором. Рішення суду на даний час не виконано.
Інші учасники справи ухвалу суду першої інстанції не оскаржили, правом на подання відзиву на апеляційну скаргу не скористалися.
Згідно з частиною третьою статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.
Відповідно до пункту другого частини першої статті 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення.
Перевіряючи законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції відповідно до вимог частини першої статті 367 ЦПК України - в межах доводів та вимог апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з таких підстав.
Відповідно до частин першої, четвертої другої та п`ятої статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Вказаним вимогам закону оскаржуване судове рішення суду першої інстанції не відповідає.
Матеріали справи свідчать, що 25 грудня 2006 року між ПАТ КБ «Надра» та ОСОБА_1 укладено кредитний договір № 6/4/2006/840-К/1680, відповідно до умов якого останньому було надано кредит у розмірі 26 435 доларів США, строком до 24 грудня 2036 pоку зі сплатою 10 % річних, з щомісячним погашенням боргу (а. с. 7- 9). 
Заочним рішенням Московського районного суду м. Харкова від 23 червня 2008 року з ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на користь ПАТ КБ «Надра» стягнуто заборгованість за кредитним договором № 6/4/2006/840-К/1680 від 25 грудня 2006 року в розмірі 132060,73 грн, 12765,24 грн – заборгованість за відсотками, 5361,43 грн - прострочену заборгованість за комісією, 19209,14 грн – пеня за несвоєчасне погашення заборгованості по кредиту; 13349,68 грн – штраф, а також судові витрати (http://reestr.court.gov.ua/Review/6381012).
23 липня 2020 року між ПАТ КБ «Надра» та ТОВ «ФК «Дніпрофінансгруп» укладено договір № GL48N718070_I_5 про відступлення права вимоги, відповідно до умов якого ПАТ КБ «Надра» відступило право вимоги ТОВ «ФК «Дніпрофінансгруп», в тому числі й до ОСОБА_1 (а .с. 9-13).
Відповідно до пункту 2 договору новий кредитор набуває усі права кредитора за основним договором, включаючи право вимагати належного виконання боржниками зобов`язань, у день його укладення, але в будь-якому випадку не раніше моменту отримання банком у повному обсязі коштів відповідно до пункту 4 цього договору.
У пункті 4 вказаного договору сторони домовились, що за відступлення прав вимоги за основними договорами, відповідно до цього договору новий кредитор сплачує банку грошові кошти в сумі 3 780 252,02 грн.
Цивільна справа № 2-3266/08 за позовом «Надра Банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості знищена зі спливом строків зберігання у 2014 році, що підтверджується довідкою Московського районним судом м. Харкова (а. с. 29).
Зважаючи на відсутність договору про відступлення права вимоги, заявник, звертаючись з даною заявою, просить замінити стягувача на його правонаступника відповідно до вимог статті 512 ЦК України.
Частиною першою статті 512 ЦК України передбачено, що кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).
Згідно з частиною першою статті 513 ЦК України, правочин щодо заміни кредитора у зобов`язанні вчиняється у такій самій формі, що і правочин, на підставі якого виникло зобов`язання, право вимоги за яким передається новому кредиторові.
Відповідно до статті 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.
Статтею 516 ЦК України передбачено, що заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом.
За змістом частин першої та другої 442 ЦПК України, у разі вибуття однієї із сторін виконавчого провадження за поданням державного чи приватного виконавця або за заявою сторони суд замінює сторону виконавчого провадження її правонаступником.
Відповідно до вимог частини п`ятої статті 15 Закону України «Про виконавче провадження» у разі вибуття однієї із сторін виконавець за заявою сторони, а також заінтересована особа мають право звернутися до суду із заявою про заміну сторони її правонаступником. Для правонаступника усі дії, вчинені до його вступу у виконавче провадження, є обов`язковими тією мірою, якою вони були б обов`язковими для сторони, яку правонаступник замінив.
Згідно з правовою позицією, висловленою Верховним Судом України в постанові від 20 листопада 2013 року (справа № 6-122 цс13), виходячи зі змісту статей 512, 514 ЦК України, статті 378 ЦПК України, статті 8 Закону України «Про виконавче провадження», заміна кредитора у зобов`язанні можлива з підстав відступлення вимоги (цесія), правонаступництва (смерть фізичної особи, припинення юридичної особи) тощо й до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, у тому числі бути стороною виконавчого провадження шляхом подання ним та розгляду судом заяви про заміну стягувача.
Такий правовий висновок підтримала Велика Палата Верховного Суду у постанові від 08 червня 2021 року у справі № 346/1305/19, (провадження № 14-181цс20).
При вирішенні питання про заміну сторони у виконавчому провадженні суд перевіряє наявність правонаступництва у матеріальних відносинах, а не його обсяг.
Розглядаючи зазначену заяву, суд має встановити достатність поданих заявником матеріалів для здійснення відповідної заміни. При цьому суд оцінює також достовірність поданих на підтвердження факту правонаступництва матеріалів, зокрема договорів, інших правочинів тощо, в тому числі на предмет їх нікчемності.
На необхідність перевірки доводів перерахування коштів на виконання умов договору про відступлення права вимоги Верховний Суд також посилався у постановах від 29 вересня 2021 року у справі № 2-879/11, (провадження № 61-10005св21), від 03 листопада 2021 року у справі № 301/2368/14-ц (провадження № 61-11546 св21) з огляду на умови такого договору, зокрема щодо набуття новим кредитором права вимоги до боржника після здійснення оплати за вказаним договором.
Відмовляючи у задоволенні заяви з підстав відсутності рішення суду про стягнення заборгованості суд першої інстанції не встановив належність виконання заявником своїх зобов`язань за договором відступлення прав вимоги, не з`ясував, чи були перераховані платежі за цим договором та чи була сплачена ціна договорів, вимоги за яким відступаються, а відтак, чи набув новий кредитор право вимоги за кредитним договором від 30 червня 2007 року, укладеним ПАТ «КБ «Надра» із ОСОБА_1 .
Відсутність  доказів на підтвердження обставин здійснення повної оплати за договором відступлення на час або після його укладення, тобто доказів, які б підтверджували належність виконання заявником своїх зобов`язань за договором, є самостійною та достатньою підставою для відмови у задоволенні заяви про заміну сторони виконавчого провадження правонаступником у цій справі, з огляду на положення пункту 2 договору відступлення права вимоги .
Подібні висновки зробив Верховний Суд у постановах від 20 лютого 2019 року у справі № 910/16109/14 та від 17 січня 2020 року у справі № 916/2286/16.
Між тим, аналіз договору від 23 липня 2020 року № GL48N718070_1_5 про відступлення прав вимоги свідчить про те, що за цим договором новий кредитор набуває усі права кредитора за основним договором, включаючи право вимагати належного виконання боржниками зобов`язань, у день його укладення, але в будь-якому випадку не раніше моменту отримання банком у повному обсязі коштів відповідно до пункту 4 цього договору (пункт 2 договору про відступлення права вимоги).
У пункті 4 вказаного договору сторони домовились, що за відступлення прав вимоги за основними договорами, відповідно до цього договору новий кредитор сплачує банку грошові кошти в сумі 3 780 252,02 грн.
Враховуючи, що заявником не надано належних та допустимих доказів виконання зобов`язань за вказаним договором, судова колегія дійшла висновку про те, що новий кредитор не набув право вимоги за кредитним договором від 26 грудня 2006 року, укладеним ПАТ «КБ «Надра» із ОСОБА_1 .
За таких обставин судова колегія не вбачає підстави для заміни сторони стягувача у виконавчому документі (виконавчому листі).
Підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права (частина 1 статті 376 ЦПК України).
Враховуючи викладене ухвала суду першої інстанції підлягає зміні з викладенням мотивувальної частини у редакції цієї постанови.
Керуючись ст. ст. 367, 374 ч. 1 п. 2, 376, 382, 384 ЦПК України, суд
п о с т а н о в и в:
Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Дніпрофінансгруп» задовольнити частково.
Ухвалу Московського районного суду міста Харкова від 13 липня 2021 року змінити, виклавши її мотивувальну частину в редакції цієї постанови.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення безпосередньо до Верховного Суду. 
Повне судове рішення складено 17 лютого 2022 року.
Головуючий                                                                А.В. Котелевець
Судді                                                                         І.В. Бурлака
                                                                               Н.П. Пилипчук