33/804/131/22 
                                                                                265/8933/21

Суддя першої інстанції: Міхєєва І.М.                                                 33/804/131/22
Суддя доповідач: Топчій Т.В                                                                          265/8933/21

Категорія: ст. ст. 124, 130 ч.1 КУпАП

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 лютого 2022 року суддя судової палати з розгляду кримінальних справ та справ про адміністративні правопорушення Донецького апеляційного суду Топчій Т.В., ознайомившись з апеляційною скаргою адвоката Попова В.М., який діє в інтересах особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 на постанову Орджонікідзевського районного суду міста Маріуполя Донецької області від 17 січня 2022 року, якою 

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , не працюючого, який мешкає за адресою: АДРЕСА_1 , 

визнаний винним у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ст. ст. 124, 130 ч.1 КУпАП, та підданий адміністративному стягненню у вигляді штрафу у розмірі 17 000 грн. з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік. 

                                            ВСТАНОВИЛА:

Згідно з протоколом про адміністративне правопорушення серії ААБ № 149524 від 25.10.2021 року, ОСОБА_1 25.10.2021 о 12-40 год., керуючи автомобілем ВАЗ 2115, державний номерний знак НОМЕР_1 , біля б.1 по вул. Набережній в Лівобережному районі м. Маріуполя, в порушення п.12.1,13.1 Правил дорожнього руху України, не обрав безпечної швидкості руху, не дотримався дистанції, внаслідок чого здійснив зіткнення з транспортним засобом ЗАЗ Daewoo, державний номерний знак НОМЕР_2 , під керуванням водія ОСОБА_2 та транспортним засобом IKCO SAMAND, державний номерний знак НОМЕР_3 , під керуванням водія ОСОБА_3 , які рухались попереду. В результаті ДТП транспортні засоби отримали механічні пошкодження, власникам спричинені матеріальні збитки.
Крім того, він же, перебуваючи у вказаному місці та часі, в порушення вимог п.2.5 Правил дорожнього руху України, з явними ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: запах алкоголю з порожнини рота, порушення мови, поведінка, що не відповідає обстановці, від проходження огляду відповідно до встановленого порядку для визначення стану алкогольного сп`яніння на місці, за допомогою технічного засобу Drager Alcotester, та від проходження медичного огляду на стан сп`яніння у закладі охорони здоров`я відмовився, у присутності двох свідків. 
Постановою Орджонікідзевського районного суду міста Маріуполя Донецької області від 17 січня 2022 року ОСОБА_1 визнаний винним у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ст. ст. 124, 130 ч.1 КУпАП, та підданий адміністративному стягненню у вигляді штрафу у розмірі 17 000,00 грн. з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік. 

На зазначену постанову 07 лютого 2022 року адвокатом Поповим В.М. який діє в інтересах особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 було подано апеляційну скаргу, в якій він просить поновити строк на апеляційне оскарження, постанову скасувати та винести нову, якою провадження по справі відносно ОСОБА_1 за ст. 130 ч. 1 КУпАП закрити за відсутності складу адміністративного правопорушення, за ст. 124 КУпАП ОСОБА_1 визнати винним. 
В обґрунтування клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження, посилається, що проголошення повного тексту постанови відбулось за його відсутності та за відсутності ОСОБА_1 . Про прийняття рішення стороні захисту стало відомо лише 29.01.2022 року після отримання листа з копією постанови, що підтверджується конвертом та інформацією з офіційного сайту ТОВ «Укрпошта». У зв`язку з переліченими обставинами, вони не мали можливості своєчасно оскаржити зазначену постанову. 
Перевіривши матеріали справи, вважаю, що апеляційну скаргу необхідно повернути апелянту за наступних підстав.
Відповідно до ст. 294 КУпАП України постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником протягом десяти днів з дня винесення постанови. Апеляційна скарга, подана після закінчення цього строку, повертається апеляційним судом особі, яка її подала, якщо вона не заявляє клопотання про поновлення цього строку, а також якщо у поновленні строку відмовлено.
Аналізуючи поважність причин пропуску строку на апеляційне оскарження постанови суду першої інстанції виходжу з наступного.
З матеріалів справи про адміністративне правопорушення вбачається, що з матеріалами адміністративного провадження відносно ОСОБА_4 , адвокат Попов В.М. був ознайомлений 06.12.2021, про що свідчить його особистий підпис (а.с.15)
Розгляд матеріалів про адміністративні правопорушення було призначено в суді першої інстанції тричі, а саме 14.12.2021 р., 29.12.2021 р., 17.01.2022 р. про розгляд справи адвокат Попов В.М. був повідомлений особисто, про що свідчить його підпис в розписках, які маються в матеріалах справи (а.с. 25,31).
Як вбачається з матеріалів провадження судовий розгляд 17.01.2022 року проводився в присутності захисника ОСОБА_1 – адвоката Попова В.М. ( а.с. 33-34). В цей же день судом першої інстанції було розглянуто справу про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 та винесено вступну та резолютивну частину оскаржуваної постанови. 
Згідно супровідного листа ОСОБА_1 було направлено копію постанови суду, яку останній отримав 29.01.2022 р.  
Доводи апелянта, що повний текст постанови суду першої інстанції був отриманий тільки 29.01.2022 року та з цього часу слід відраховувати строк на апеляційне оскарження, не приймаються судом оскільки адвокату Попову В.М. було відомо, що розгляд справи про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 відбувся саме 17.01.2022 року, адвокат був присутнім в судовому засіданні, то він мав можливість скористатись правом на апеляційне оскарження в строк, встановлений ст. 294 КУпАП.
Суд приходить до висновку, що адвокат Попов В.М. достеменно був обізнаний про хід судового розгляду провадження у справі про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 , мав об`єктивну можливість цікавитися ходом розгляду справи, отримати копію постанови та у визначений КУпАП строк оскаржити рішення суду.
Ст. 294 КУпАП встановлено, що строк на оскарження постанови в справі про адміністративне правопорушення відраховується не з моменту отримання копії оскаржуваного судового рішення або моменту, коли особа дізналася про постановлене судове рішення, а з моменту винесення постанови.
Порівняльно-правовий аналіз правових норм вказує на те, що суд апеляційної інстанції може поновити строк на апеляційне оскарження у тому випадку, якщо особа, яка звертається з таким клопотанням доведе поважність причин пропуску строку та неможливість апеляційного оскарження у визначений законом строк.
Оскільки інших поважних причин пропуску строку на апеляційне оскарження апелянтом не наведено, приходжу до висновку про необхідність відмови адвокату Попову В.М. у поновленні строку на апеляційне оскарження постанови.
В рішенні Європейського суду з прав людини в справі «Устименко проти України» від 29 жовтня 2010 року Суд вказав, що необґрунтоване поновлення строку оскарження остаточного рішення по справі зі спливом значного періоду часу без обґрунтованих підстав порушує принцип правової визначеності, і як наслідок тягне порушення ст. 6 Європейської конвенції про захист прав людини та основоположних свобод. Право на справедливий судовий розгляд, гарантоване п. 1 ст. 6 Конвенції, повинно тлумачитися у світлі Преамбули Конвенції, відповідна частина якої проголошує верховенство права спільною спадщиною Високих Договірних Сторін. Одним з основоположних аспектів верховенства права є принцип правової визначеності, який передбачає дотримання принципу res judicata, тобто принципу остаточності рішення, згідно з яким жодна зі сторін не має права домагатися перегляду остаточного і обов`язкового рішення лише з метою повторного слухання справи і постановлення нового рішення. Відхід від цього принципу можливий лише тоді, коли він зумовлений особливими і непереборними обставинами.
Відповідно до правової позиції Європейського суду з прав людини, викладеної у рішенні у справі «Мельник проти України», норми, які регламентують строки подання скарг, безумовно, передбачаються для забезпечення належного відправлення правосуддя і дотримання принципу юридичної визначеності. Зацікавлені особи повинні розраховувати на те, що ці норми будуть застосовані. У той же час такі норми або їх застосування мають відповідати принципу юридичної визначеності та не перешкоджати сторонам використовувати наявні засоби вирішення питання щодо поновлення строку на оскарження і перебуває в межах дискреційних повноважень національних судів, однак такі повноваження не є необмеженими. Проте навіть тоді можливість поновлення не буде необмеженою, оскільки сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження. (Рішення у справі «Олександр Шевченко проти України» п. 27, рішення від 26 квітня 2007 року).
Отже, в поновленні строку апеляційного оскарження адвокату Попову В.М., який діє в інтересах особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 слід відмовити, апеляційну скаргу повернути апелянту у відповідності до вимог ч. 2 ст. 294 КУпАП.
Враховуючи викладене та керуючись вимогами ст. 294 КУпАП, -
                                                                  
                                            ПОСТАНОВИЛА:

Відмовити адвокату Попову В.М., який діє в інтересах особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 у поновлені строку на апеляційне оскарження постанови Орджонікідзевського районного суду міста Маріуполя Донецької області від 17 січня 2022 року, якою ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ст.ст. 124, 130 ч.1 КУпАП, та піддано адміністративному стягненню у вигляді штрафу у розмірі 17 000 грн. з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік. 
Апеляційну скаргу адвоката Попову В.М., який діє в інтересах особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 на постанову Орджонікідзевського районного суду міста Маріуполя Донецької області від 17 січня 2022 року, якою ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ст.ст. 124, 130 ч.1 КУпАП, та піддано адміністративному стягненню у вигляді штрафу у розмірі 17 000 грн. з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік - повернути апелянту.
Постанова апеляційного суду оскарженню не підлягає.

Суддя           Т.В. Топчій