У Х В А Л А 
І М Е Н Е М   У К Р А Ї Н И
 
13 січня 2022 року                                                                              
м. Київ
 
справа №527/2267/17
провадження № 51-5783ск21
 
Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного кримінального суду (далі – Суд):
 
головуюча                                       ОСОБА_1 ,
судді:                                                 ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , 
 
розглянувши касаційну скаргу потерпілої ОСОБА_4 на ухвалу Полтавського апеляційного суду від 11 листопада 2021 року стосовно засуджених ОСОБА_5 та ОСОБА_6 ,
 
встановив:
 
Вироком Глобинського районного суду Полтавської області від 30 липня 2021 року
 ОСОБА_5 та ОСОБА_6 визнано винними у вчиненні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 185 Кримінального Кодексу України (далі - КК України) та призначено їм покарання у виді позбавлення волі на строк три роки. 
На підставі ст. 75 КК України  ОСОБА_5 та ОСОБА_6 звільнено від відбування покаранняз випробуванням, з іспитовим строком тривалістю один рік, з покладенням на них обов`язків, передбачених ст. 76 КК України.
Зараховано в строк  відбування покарання   ОСОБА_5 та ОСОБА_6 строк перебування їх під вартою з 05 серпня 2017 року по 07 серпня 2017 року.
ОСОБА_5 та ОСОБА_6 за обвинуваченням за ч. 3 ст. 185 КК України (епізоди крадіжки 03 лютого 2016 року з домогосподарства ОСОБА_7 , 
22 лютого 2016 року з домогосподарства ОСОБА_8 , 20 вересня 2016 року з домогосподарства ОСОБА_4 ) - виправдано за недоведеністю їх участі у вчиненні цих злочинів.
Вирішено питання щодо речових доказів та процесуальних витрат.
Ухвалою Полтавського апеляційного суду від 11 листопада 2021 рокуапеляційні скарги захисника ОСОБА_9 в інтересах засудженого ОСОБА_6 та захисника ОСОБА_10 в інтересах засудженого ОСОБА_5 залишено без задоволення. Уточнено, що датою вчинення злочину в домогосподарстві ОСОБА_11 є 04 серпня 2017 року, а не 04 серпня 2016 року, як вказано у вироку. В іншій частині вирок Глобинського районного суду Полтавської області від 30 липня 2021 року– без зміни.
Потерпіла ОСОБА_4 звернулася до Суду з касаційною скаргою, в якій виклала вимогу про скасування ухвали Полтавського апеляційного суду від 11 листопада 2021 рокута призначення нового розгляду у суді апеляційної інстанції.
Суд, перевіривши доводи касаційної скарги, долучені до неї копії судових рішень, дійшов висновку про відмову у відкритті касаційного провадження на підставі 
п. 2 ч. 2 ст. 428 Кримінального процесуального кодексу України (далі – КПК України)з огляду на таке.
Згідно з ч. 1 ст. 433 КПК Українисуд касаційної інстанції перевіряє правильність застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального та процесуального права, правової оцінки обставин і не має права досліджувати докази, встановлювати та визнавати доведеними обставини, що не були встановлені в оскаржуваному судовому рішенні, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу.
Відповідно до положень ч. 2 ст. 433 КПК України суд касаційної інстанції переглядає судові рішення судів першої та апеляційної інстанцій  у межах касаційної скарги.
Доводи касаційної скарги потерпілої ОСОБА_4 про істотне порушення вимог кримінального процесуального закону у зв`язку з тим, що вона належним чином не була повідомлена про апеляційний розгляд, є необґрунтованими.  
Як вбачається з ухвали Полтавського апеляційного суду від 11 листопада 
2021 року рішення суду щодо виправдання ОСОБА_5 та ОСОБА_6 за епізодами крадіжок 03 лютого 2016 року з домогосподарства ОСОБА_7 , 22 лютого 2016 року з домогосподарства ОСОБА_8 , 20 вересня 2016 року з домогосподарства ОСОБА_4 ніким із учасників провадження не оскаржувалося. Апеляційне провадження було здійснено за апеляційними скаргами захисників ОСОБА_9 та ОСОБА_10 лише в частині засудження ОСОБА_5 та ОСОБА_6 за епізодом крадіжки з домоволодіння 
ОСОБА_12 04 серпня 2017 року, а тому не стосується інтересів потерпілої ОСОБА_4 .
 
В свою чергу потерпіла ОСОБА_4 не скористалась своїм правом на апеляційне оскарження вироку суду в частині виправдання ОСОБА_5 та ОСОБА_6 за епізодом крадіжки 20 вересня 2016 року з домогосподарства ОСОБА_4 .
Відповідно до п. 2 ч. 2 ст. 428 КПК України суд касаційної інстанції постановляє ухвалу про відмову у відкритті касаційного провадження, якщо з касаційної скарги, наданих до неї судових рішень та інших документів вбачається, що підстав для задоволення скарги немає.
Враховуючи наведене, обґрунтування касаційної скарги не містить доводів, які викликають необхідність перевірки їх матеріалами кримінального провадження, а з касаційної скарги та наданих до неї копій судових рішень убачається, що підстав для задоволення скарги немає.
Керуючись п. 2 ч. 2 ст. 428 КПК України, Верховний Суд
 
п о с т а н о в и в:
 
Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою потерпілої ОСОБА_4 на ухвалу Полтавського апеляційного суду від 11 листопада 
2021 року стосовно засуджених ОСОБА_5  та ОСОБА_6 .
 
Ухвала суду касаційної інстанції оскарженню не підлягає.
 
Судді:

 
ОСОБА_1                                      ОСОБА_2                                        ОСОБА_3