ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А
Іменем України
18 січня 2022 року
м. Харків
справа № 639/6326/19
провадження № 22-ц/818/20/22
Харківський апеляційний суд у складі:
Головуючого: Маміної О.В.
суддів: Пилипчук Н.П., Тичкової О.Ю.,
за участю секретаря: Сізонової О.О.
учасники справи:
позивач – ОСОБА_1 ,
відповідач – ОСОБА_2 ,
третя особа – приватний нотаріус Харківського міського нотаріального округу Мороз Галина Іванівна 

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Харкові цивільну справу за заявою ОСОБА_2 про скасування заходів забезпечення позову по цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа: приватний нотаріус Харківського міського нотаріального округу Мороз Галина Іванівна про розірвання спадкового договору та скасування державної реєстрації права власності на нерухоме майно за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Жовтневого районного суду м. Харкова від 13 січня 2021 року, постановлену під головуванням судді Гаврилюк С.М., в залі суду в місті Харкові, - 
в с т а н о в и в :
У вересні 2019 року ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до ОСОБА_2 , третя особа – приватний нотаріус Харківського міського нотаріального округу Мороз Галина Іванівна про розірвання спадкового договору та скасування державної реєстрації права власності на нерухоме майно.
Рішенням Жовтневого районного суду м. Харкова від 17 березня 2020 року в задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 відмовлено. Рішення набрало законної сили.
У січні 2021 року ОСОБА_2 звернулась до суду з заявою про скасування заходів забезпечення позову, вжитих ухвалою Жовтневого районного суду м. Харкова від 12 вересня 2019 року, щодо заборони відчуження на житловий будинок АДРЕСА_1 , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 1617691663101.
Ухвалою Жовтневого районного суду м. Харкова від 13 січня 2021 року заяву відповідача ОСОБА_2 про скасування заходів забезпечення позову задоволено. Скасовано заходи забезпечення позову, які вжито ухвалою Жовтневого районного суду м. Харкова від 12 вересня 2019 року шляхом накладення заборони відчуження на житловий будинок АДРЕСА_1 , який належить на праві приватної власності ОСОБА_2 (Реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 1617691663101; Номер запису про право власності: 31578563; Рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер: 46896742 від 16 травня 2019 року).
В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить ухвалу Жовтневого районного суду м. Харкова від 13 січня 2021 року скасувати. В задоволенні заяви ОСОБА_2 про скасування заходів забезпечення позову відмовити в повному обсязі. 
Посилається на невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення судом першої інстанції норм процесуального права; вказує, що судом неповно з`ясовані обставини, що мають значення для справи. Крім того, зазначає, що суд першої інстанції, скасовуючи заходи забезпечення позову, не перевірив, чи не подано сторонами касаційну скаргу; вважає, що заява ОСОБА_2 про скасування заходів забезпечення позову не може бути задоволена до розгляду справи Касаційним цивільний судом Верховного Суду та ухвалення остаточного рішення по справі № 639/6326/19, тому судом першої інстанції передчасно скасовано заходи забезпечення позову. 
Відзив на апеляційну скаргу не надано.
Перевіряючи законність і обґрунтованість ухвали суду першої інстанції, відповідно до вимог ч. 1 ст. 367 ЦПК України - в межах доводів апеляційної скарги і вимог, заявлених у суді першої інстанції, судова колегія вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.
Відповідно до ч.1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Задовольняючи заяву ОСОБА_2 про скасування заходів забезпечення позову суд першої інстанції виходив з того, що на момент постановлення оскаржуваної ухвали рішення, яким відмовлено у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 , набрало законної сили, а також те, що під час ухвалення рішення не вирішено питання про скасування заходів забезпечення позову. 
Такі висновки суду першої інстанції відповідають вимогам закону та фактичним обставинам справи.
Відповідно до ч. 1 ст. 158 ЦПК України суд може скасувати заходи забезпечення позову з власної ініціативи або за вмотивованим клопотанням учасника справи.
Відповідно до п. 10 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» від 22 грудня 2006 року № 9, заходи забезпечення позову мають тимчасовий характер і діють до виконання рішення суду, яким закінчується розгляд справи по суті. Зважаючи на це, суд при задоволенні позову не вправі скасовувати вжиті заходи до виконання рішення або зміни способу його виконання, за винятком випадків, коли потреба в забезпеченні позову з тих чи інших причин відпала або змінились обставини, що зумовили його застосування.
Тобто, суд наділений правом скасувати заходи забезпечення позову лише за умови, коли відпали підстави, з якими закон пов`язує можливість застосування таких заходів, або змінились обставини, що зумовили його застосування.
Згідно з вимогами ч. 4 ст. 158 ЦПК України за результатами розгляду клопотання про скасування заходів забезпечення позову, вжитих судом, постановляється ухвала.
Відповідно до ч. 9, 10 ст. 158 ЦПК України у випадку залишення позову без розгляду, закриття провадження у справі або у випадку ухвалення рішення щодо повної відмови у задоволенні позову суд у відповідному судовому рішенні зазначає про скасування заходів забезпечення позову. У такому разі заходи забезпечення позову зберігають свою дію до набрання законної сили відповідним рішенням або ухвалою суду.
Судом встановлено, що у вересні 2019 року ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до ОСОБА_2 , третя особа – Приватний нотаріус Харківськго міського нотаріального округу Мороз Галина Іванівна про розірвання спадкового договору та скасування державної реєстрації права власності на нерухоме майно. 
Разом з позовною заявою ОСОБА_1 подала до суду заяву про забезпечення позову.
Ухвалою Жовтневого районного суду м. Харкова від 12 вересня 2019 року заяву позивача щодо вжиття заходів по забезпеченню позову задоволено. Вжито заходи забезпечення позову шляхом накладення заборони відчуження на житловий будинок АДРЕСА_1 , який належить на праві приватної власності ОСОБА_2 (Реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 1617691663101; Номер запису про право власності: 31578563; Рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер: 46896742 від 16 травня 2019 року).
Рішенням Жовтневого районного суду м. Харкова від 17 березня 2020 року у задоволенні позовної заяви ОСОБА_1 відмовлено.
Постановою Харківського апеляційного суду від 29 жовтня 2020 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишено без задоволення. Рішення Жовтневого районного суду міста Харкова від 17 березня 2020 року залишено без змін. 
Постановою Верховного Суду від 11 листопада 2021 року касаційну скаргу ОСОБА_1 залишено без задоволення. Рішення Жовтневого районного суду м. Харкова від 17 березня 2020 року та постанову Харківського апеляційного суду від 29 жовтня 2020 року залишено без змін. 
Матеріали справи свідчать про те, що на момент постановлення оскаржуваної ухвали рішення суду першої інстанції, яким позов ОСОБА_1 залишено без задоволення, набрало законної сили. 
Висновок суду першої інстанції про те, що заходи забезпечення позову по зазначеній справі підлягають скасуванню, у зв`язку з набранням законної сили рішення суду, яким відмовлено у задоволенні позову ОСОБА_1 , - відповідає вимогам закону та фактичним обставинам справи. 
Ухвала суду першої інстанції постановлена з додержанням вимог закону. 
Доводи апеляційної скарги не спростовують висновки суду першої інстанції. 
Європейський суд з прав людини вказав що пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо надання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки з огляду на конкретні обставини справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).
Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Керуючись ст. ст. 367, 368, 374, 375, 381, 382, 383, 384 ЦПК України суд, - 
п о с т а н о в и в:
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 – залишити без задоволення.
Ухвалу Жовтневого районного суду м. Харкова від 13 січня 2021 року – залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення у випадках, передбачених ст. 389 ЦПК України.
Головуючий:                                                                О.В. Маміна
Судді:                                                                        Н.П. Пилипчук
                                                                               О.Ю. Тичкова

Повне судове рішення виготовлено 26 січня 2022 року.