Ухвала
 
31 січня 2022 року
м. Київ
справа № 265/23/21
провадження № 61-1486ск22
Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду: Фаловської І. М. (суддя-доповідач), Мартєва С. Ю., Сердюка В. В.,
розглянув касаційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Автоберег» на постанову Донецького апеляційного суду від 14 грудня 
2021 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Автоберег» про захист прав споживачів,
ВСТАНОВИВ:
У січні 2021 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом 
до Товариства з обмеженою відповідальністю «Автоберег» 
(далі - ТОВ «Автоберег»), в якому, з урахуванням уточнених позовних вимог, просив стягнути з відповідача на свою користь:
- сплачені кошти згідно з актом виконаних робіт № 2400 та квитанції про їх сплату від 13 червня 2020 року в розмірі 14 400 грн за розірвання договору про встановлення захисної плівки на автомобіль;
- сплачені кошти згідно з актом виконаних робіт № 1 та квитанції про їх сплату від 16 вересня 2020 року в розмірі 2 275 грн за проведення науково-дослідної експертизи з дослідження зразків ПВХ (поліхролвініл) плівки та поліуретанової плівки;
- моральну шкоду в сумі 20 000 грн; 
- пеню за невиконання зобов`язання відповідно до претензії від 20 серпня 2020 року в розмірі 98 496 грн;
- 3 % річних та інфляційні втрати в розмірі 270 грн та 1 068,07 грн відповідно.
Рішенням Орджонікідзевського районного суду міста Маріуполя Донецької області від 16 липня 2021 року (у складі судді Копилової Л. В.) 
у задоволенні позову ОСОБА_1 відмовлено.
Постановою Донецького апеляційного суду від 14 грудня 2021 року 
(у складі колегії суддів: Зайцевої С. А., Лопатіної М. Ю., Пономарьової О. М.) рішення Орджонікідзевського районного суду міста Маріуполя Донецької області від 16 липня 2021 року скасовано та ухвалено нове судове рішення, яким позов ОСОБА_1 задоволено частково.
Стягнуто з ТОВ «Автоберег», на користь ОСОБА_1 сплачені кошти згідно з актом виконаних робіт № 2400 від 13 червня 2020 року 
та квитанцією про сплату від 13 червня 2020 року у розмірі 14 400 грн 
за розірвання договору про встановлення захисної плівки на автомобіль; пеню за невиконання зобов`язання відповідно до претензії від 20 серпня 2020 року - 98 496 грн; 3% річних та інфляційні втрати - 270 грн та 
1 068,07 грн; на відшкодування моральної шкоди - 2 000 грн.
Стягнуто з ТОВ «Автоберег» на користь ОСОБА_1 сплачені кошти згідно з актом виконаних робіт № 1 від 16 вересня 2020 року та квитанцією про сплату від 16 вересня 2020 року у розмірі 2 275 грн за проведення науково-дослідної експертизи; витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, - 12 920 грн; на користь держави судові витрати зі сплати судового збору за подання позовної заяви - 1 185,03 грн; судові витрати, понесені у зв`язку з переглядом справи у суді апеляційної 
інстанції, - 1 777,55 грн.
20 січня 2022 року ТОВ «Автоберег» звернулося до Верховного Суду 
з касаційною скаргою на постанову Донецького апеляційного суду 
від 14 грудня 2021 року, в якій заявник просить скасувати постанову суду апеляційної інстанції і залишити в силі рішення суду першої інстанції, посилаючись на неправильне застосування судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права.
Вивчивши касаційну скаргу та додані до неї матеріали, Верховний Суд дійшов висновку про відмову у відкритті касаційного провадження, оскільки касаційна скарга подана на судове рішення у малозначній справі, що не підлягає касаційному оскарженню.
Відповідно до пункту 8 частини першої статті 129 Конституції України основними засадами судочинства є забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення.
Згідно з прецедентною практикою Європейського суду з прав людини, яка є джерелом права (стаття 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини»), умови прийнятності касаційної скарги, відповідно до норм законодавства, можуть бути суворішими, ніж для звичайної заяви. 
Зважаючи на особливий статус суду касаційної інстанції, процесуальні процедури у суді касаційної інстанції можуть бути більш формальними, враховуючи те, що провадження здійснюється судом після розгляду справи судом першої інстанції, а потім судом апеляційної інстанції.
Велика Палата Верховного Суду у постанові від 27 жовтня 2020 року 
у справі № 127/18513/18 (провадження № 14-145цс20) вказала, 
що касаційний перегляд вважається екстраординарним з огляду на специфіку повноважень суду касаційної інстанції з точки зору обмеження виключно питаннями права та більшим ступенем формальності процедур. 
У ЦПК України визначено баланс між такими гарантіями права на справедливий судовий розгляд, як право на розгляд справи судом, встановленим законом (пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини 
і основоположних свобод), та принципом остаточності судових рішень 
resjudicata, фактично закріплено перехід до моделі обмеженої касації, що реалізується за допомогою введення процесуальних фільтрів з метою підвищення ефективності касаційного провадження.
Пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України передбачено, що не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у малозначних справах та у справах з ціною позову, що не перевищує двохсот п`ятдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім випадків, якщо: а) касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики; б) особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до цього Кодексу позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи; в) справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу; г) суд першої інстанції відніс справу до категорії малозначних помилково.
Ухвалою Орджонікідзевського районного суду міста Маріуполя Донецької області від 11 січня 2021 року справу № 265/23/21 призначено до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін.
Відповідно до пункту 5 частини шостої статті 19 ЦПК України для цілей цього Кодексу малозначними справами є справи про захист прав споживачів, ціна позову в яких не перевищує двохсот п`ятдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.
Для цілей цього Кодексу розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб вираховується станом на 1 січня календарного року, в якому подається відповідна заява або скарга, вчиняється процесуальна дія чи ухвалюється судове рішення (частина дев`ята статті 19 ЦПК України).
Згідно з пунктом 1 частини першої статті 176 ЦПК України у позовах про стягнення грошових коштів ціна позову визначається сумою, яка стягується, чи оспорюваною сумою за виконавчим чи іншим документом, за яким стягнення провадиться у безспірному (безакцептному) порядку.
Предметом позову у цій справі є вимоги про захист прав споживача шляхом стягнення сплачених коштів за розірвання договору про встановлення захисної плівки на автомобіль в розмірі 14 400 грн; 
за проведення науково-дослідної експертизи з дослідження зразків ПВХ (поліхролвініл) плівки та поліуретанової плівки - 2 275 грн; пені 
за невиконання зобов`язання - 98 496 грн; 3 % річних та інфляційних 
втрат - 270 грн та 1 068,07 грн відповідно, стягнення моральної 
шкоди - 20 000 грн. При цьому стягнення моральної шкоди є майновою вимогою, оскільки позивач її визначив у грошовому вимірі. Тобто ціна позову у загальному розмірі становить 136 509,07 грн (14 400 грн + 
2 275 грн + 98 496 грн + 270 грн + 1 068,07 грн + 20 000 грн), яка станом 
на 01 січня 2022 року не перевищує двохсот п`ятдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб (2 481 грн х 250 = 
620 250 грн).
Як вбачається з резолютивної частини постанови Донецького апеляційного суду від 14 грудня 2021 року, постанова апеляційного суду може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду за наявності передбачених статтею 389 ЦПК України підстав.
Європейський суд з прав людини вказує, що було б важко погодитись з тим, що Верховний Суд у ситуації, коли відповідне національне законодавство дозволило йому відфільтрувати справи, що надходять до нього, має бути пов`язаним з помилками нижчих судів при визначенні питання щодо надання комусь доступу до нього. В іншому випадку це може серйозно заважати роботі Верховного Суду і зробить неможливим виконання Верховним Судом своєї специфічної ролі. У прецедентній практиці Суду вже було підтверджено, що повноваження вищого суду щодо визначення своєї юрисдикції не можуть бути обмежені таким чином 
(рішення у справі «Зубац проти Хорватії», заява № 40160/1, від 05 квітня 2018 року).
Отже, зазначена справа є малозначною відповідно до пункту 5 частини шостої статті 19 ЦПК України.
При цьому, Верховним Судом досліджено та взято до уваги: ціну та предмет позову, складність справи, доводи касаційної скарги, а також значення справи для сторін і суспільства, практику розгляду справ з даної категорії.
Разом з тим, касаційна скарга містить посилання на те, що дана справа потребує перегляду Верховним Судом на підставі підпункту «в» пункту 2 частини третьої статті 389 ЦПК України, оскільки справа має виняткове значення для ТОВ «Автоберег».
Стосовно виняткового значення справи для учасника справи, то в даному випадку оцінка судом такої «винятковості» може бути зроблена виключно на підставі дослідження мотивів, відповідно до яких сам учасник справи вважає її такою, що має для нього виняткове значення. Винятковість значення справи для учасника справи можна оцінити тільки з урахуванням особистої оцінки справи таким учасником. Відтак, особа, яка подає касаційну скаргу має обґрунтувати наявність відповідних обставин у касаційній скарзі.
У касаційній скарзі ТОВ «Автоберег» зазначив, що заявник здійснює діяльність з продажу транспортних засобів. Виконання постанови Донецького апеляційного суду від 14 грудня 2021 року завдасть не лише значних матеріальних збитків заявнику, а й може мати негативні наслідки 
в майбутньому, оскільки, маючи таке судове рішення, як позивач, 
так і будь-яка інша особа, може заявляти безпідставні вимоги 
до ТОВ «Автоберег» і вимагати їх задоволення.
Аналіз наведених заявником у скарзі доводів не дає підстав для висновку про те, що дана справа має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу, оскільки незгода із судовим рішенням суду апеляційної інстанції не свідчить про винятковість справи для заявника, як і не може вказувати на таку обставину, як негативні наслідки для заявника внаслідок прийняття такого судового рішення.
Інших підстав, які б спростовували віднесення цієї справи до категорії малозначних, касаційна скарга не містить і суд касаційної інстанції їх не встановив.
Європейський суд з прав людини зазначає, що застосування критерію малозначності справи у цій справі було передбачуваним, справа була розглянута судами двох інстанцій, які мали повну юрисдикцію, заявник не продемонструвала наявності виключних обставин, які за положеннями кодексу могли вимагати касаційного розгляду справи (рішення у справі «Азюковська проти України», від 09 жовтня 2018 року, заява № 47921/08). 
Суд зазначає, що учасники судового процесу мають розуміти, що визначені підпунктами «а», «б», «в», «г» пункту 2 частини 3 статті 389 ЦПК України випадки є виключенням із загального правила і необхідність відкриття касаційного провадження у справі на підставі будь-якого з них потребує належних, фундаментальних обґрунтувань як від заінтересованих осіб, 
так і від Суду, оскільки в іншому випадку принцип «правової визначеності» буде порушено.
Посилання на інші випадки, передбачені пунктом 2 частини третьої 
статті 389 ЦПК України, за наявності яких судове рішення у малозначній справі підлягає касаційному оскарженню, касаційна скарга та додані до неї матеріали не містять. 
На підставі викладеного, Верховний Суд зазначає, що вичерпний перелік судових рішень, які можуть бути оскаржені до касаційного суду, жодним чином не є обмеженням доступу особи до правосуддя чи перепоною в отриманні судового захисту, оскільки встановлення законодавцем «розумних обмежень» в праві на звернення до касаційного суду не суперечить практиці Європейського суду з прав людини та викликане виключно особливим статусом Верховного Суду, розгляд скарг яким покликаний забезпечувати формування єдиної правозастосовчої практики, а не можливість перегляду будь-яких судових рішень.
Відповідно до вимог пункту 1 частини другої статті 394 ЦПК України суд відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційну скаргу подано на судове рішення, що не підлягає касаційному оскарженню.
Зазначене відповідає Рекомендаціям № R(95) 5 Комітету Міністрів Ради Європи від 07 лютого 1995 року, який рекомендував державам-членам вживати заходи щодо визначення кола питань, які виключаються з права на апеляцію та касацію, щодо попередження будь-яких зловживань системою оскарження. Відповідно до частини «с» статті 7 цієї Рекомендації скарги до суду третьої інстанції мають передусім подаватися відносно тих справ, які заслуговують на третій судовий розгляд, наприклад справ, які розвиватимуть право або сприятимуть однаковому тлумаченню закону. Вони також можуть бути обмежені скаргами у тих справах, де питання права мають значення для широкого загалу. Від особи, яка подає скаргу, слід вимагати обґрунтування причин, з яких її справа сприятиме досягненню таких цілей.
З урахуванням наведеного, оскільки касаційну скаргу подано на судове рішення у малозначній справі, що не підлягає касаційному оскарженню, 
у відкритті касаційного провадження у справі слід відмовити.
З наведених обставин не потребує окремого розгляду питання дотримання особою, яка подала касаційну скаргу, вимог статей 390 та 392 ЦПК України.
У зв`язку з відмовою у відкритті касаційного провадження не підлягає окремому розгляду клопотання заявника про зупинення виконання постанови Донецького апеляційного суду від 14 грудня 2021 року до закінчення її перегляду в касаційному порядку.
Керуючись статтею 129 Конституції України, статями 19, 389, 394 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду
УХВАЛИВ:
У відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю «Автоберег» на постанову Донецького апеляційного суду від 14 грудня 2021 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Автоберег» про захист прав споживачів, відмовити.
Копію ухвали та додані до скарги матеріали направити особі, яка подала касаційну скаргу. 
Ухвала суду касаційної інстанції оскарженню не підлягає.
Судді:                                                                                                І. М. Фаловська
С. Ю. Мартєв
В. В. Сердюк