ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 лютого 2022 року	Львів	Справа № 380/904/21 пров. № А/857/18638/21	

Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі:

головуючої судді                                                     Хобор Р.Б.,
суддів                                                                          Бруновської Н.В., Матковської З.М.

розглянувши в порядку письмового провадження в м. Львові апеляційну скаргу військової частини НОМЕР_1 на рішення Львівського окружного адміністративного суду від 30 червня 2021 року, ухвалене суддею Карп`як О.О. у м. Львові за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін у справі № 380/904/21 за адміністративним позовом ОСОБА_1 до військової частини НОМЕР_1 про визнання дій протиправними та зобов`язання виплатити індексацію грошового забезпечення,

                                                            В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся до суду з позовом у якому просить суд: 
- визнати протиправними дії відповідача щодо невірного нарахування індексації грошового забезпечення у період з 01 січня 2016 року по 11 вересня 2018 року;
- стягнути з відповідача індексацію грошового забезпечення за період з 01 січня 2016 року по 11 вересня 2018 року у сумі 68439, 60 грн.
Рішенням Львівського окружного адміністративного суду від 30 червня 2021 року адміністративний позов задоволено частково.
Визнано протиправними дії військової частини НОМЕР_1 щодо проведення нарахування індексації грошового забезпечення позивачу у період з 01.01.2016 року по 28.02.2018 року з врахуванням базового місяця липень 2015 року.
Зобов`язано військову частину НОМЕР_1 здійснити перерахунок ОСОБА_1 індексації грошового забезпечення за період з 01.01.2016 року по 28.02.2018 року із застосуванням січня 2008 року як місяця, з якого починається обчислення індексу споживчих цін для проведення індексації грошового забезпечення (базового місяця), з якого починається обчислення індексу споживчих цін для проведення індексації грошового забезпечення (базового місяця), з урахуванням абзаців 4, 6 пункту 5 Порядку проведення індексації грошових доходів населення, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17.07.2003 року № 1078 та здійснити виплату з урахуванням виплаченої суми.
У задоволенні інших позовних вимог відмовлено.
Витрати на проведення судово-економічної експертизи покладено на позивача.
Приймаючи це рішення, суд першої інстанції виходив з того, що відповідач застосував неправильний базовий місяць для індексації грошового забезпечення, замість січня 2008 року, відповідач застосував липень 2015 року. Такий висновок суд зробив на підставі того, що базовий місяць для індексації грошового забезпечення, згідно з Порядком проведення індексації грошових доходів населення, затвердженим Постановою Кабінету Міністрів України від 17.07.2003 року № 1078, є той, у якому відбулось підвищення посадових окладів військовослужбовців. Оскільки, посадові оклади військовослужбовців не змінювались, починаючи з січня 2008 року до березня 2018 року, то січень 2008 року, як місяць в якому відбулось останнє підвищення посадових окладів військовослужбовців, є базовим, за період, починаючи з січня 2016 року по лютий 2018 року.
Не погодившись із цим рішенням суду, його оскаржив відповідач, подавши апеляційну скаргу, у якій просить рішення суду першої інстанції скасувати та прийняти постанову про відмову у задоволенні позовних вимог. 
У обґрунтування вимог апеляційної скарги відповідач зазначає те, що, у період до січня 2016 року, Порядок проведення індексації грошових доходів населення, затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 17.07.2003 року № 1078, пов`язував базовий місяць для індексації грошових доходів, із зміною складових грошового забезпечення, а не лише посадового окладу. Зважаючи на те, що позивачу у липні 2015 року встановлено надбавку за таємність, то цей місяць є базовим, так як після цього у позивача не відбулось змін у складових грошового забезпечення, в тому числі посадового окладу.
Заслухавши суддю – доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість судового рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, апеляційний суд при розгляді цієї справи виходить з наступних міркувань.
Суд першої інстанції встановив те, що позивач проходив військову службу в Збройних Силах України, у військовій частині НОМЕР_1 .
Наказом командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) №183 від 11 вересня 2018 року позивача, звільненого наказом командира військової частини НОМЕР_1 (по особовому складу) від 27 серпня 2018 року № 26-РС у запас відповідно до пункту 2 частини п`ятої статті 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» за підпунктом «к», з 11 вересня 2018 року виключено із списків особового складу частини, всіх видів забезпечення.
Рішенням Львівського окружного адміністративного суду у справі № 380/164/20 від 13.03.2020 року, яке набрало законної сили 02.06.2020 року, визнано протиправними дії відповідача щодо не нарахування та не виплати позивачу індексації грошового забезпечення у період з 01.01.2016 року по 11.09.2018 року та зобов`язано відповідача нарахувати та виплатити позивачу індексацію грошового забезпечення за період з 01.01.2016 року по 11.09.2018 року. 
На виконання цього рішення суду у вересні 2020 року відповідач провів виплату позивачу суми індексації грошового забезпечення в сумі 32 897, 09 грн. 
Для розрахунку індексації грошового забезпечення за період з 01.01.2016 року по 11.09.2018 року, відповідач застосував базовий місяць для нарахування індексації, липень 2015 року за період з 01.01.2016 року по 28.02.2018 року та березень 2018 року за період з 01.03.2018 року по 11.09.2018 року.
Вважаючи протиправними дії відповідача, щодо застосування невірного базового місяця для нарахування індексації грошового забезпечення, у період з 01 січня 2016 року по 11 вересня 2018 року, позивач звернувся до суду з цим позовом.
Надаючи правову оцінку правильності вирішення судом першої інстанції даного публічно – правового спору, суд апеляційної інстанції виходить із такого. 
Щодо тверджень відповідача про те, що цей позов і позов у справі  № 380/164/20 є тотожними, то апеляційний суд вважає їх безпідставними, оскільки у цій справі мова йде про невірний розрахунок індексації грошового забезпечення за період з 01 січня 2016 року по 11 вересня 2018 року, а у справі № 380/164/20 досліджувалось право позивача на нарахування індексації грошового забезпечення, за період з 01 січня 2016 року по 11 вересня 2018 року із застосуванням базових місяців січня 2008 року та березня 2018 року.
Оцінюючи спірні правовідносини, апеляційний суд виходить із таких міркувань.
Відповідно до частини 2 статті 9 Закону України від 20 грудня 1991 року № 2011-XII «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» (далі - Закон № 2011-XII) до складу грошового забезпечення входять: посадовий оклад, оклад за військовим званням; щомісячні додаткові види грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премія); одноразові додаткові види грошового забезпечення.
Частиною  3 та 4 статті 9 Закону № 2011-XII визначено, що грошове забезпечення визначається залежно від посади, військового звання, тривалості, інтенсивності та умов військової служби, кваліфікації, наукового ступеня і вченого звання військовослужбовця. Грошове забезпечення підлягає індексації відповідно до закону.
Порядок виплати грошового забезпечення визначається Міністром оборони України, керівниками центральних органів виконавчої влади, що мають у своєму підпорядкуванні утворені відповідно до законів України військові формування та правоохоронні органи, керівниками розвідувальних органів України. 
Правові, економічні та організаційні основи підтримання купівельної спроможності населення України в умовах зростання цін з метою дотримання встановлених Конституцією України гарантій щодо забезпечення достатнього життєвого рівня населення України визначені  Законом України «Про індексацію грошових доходів населення» від 03 липня 1991 року №  1282-ХІІ (далі - Закон №  1282-ХІІ).
У статті 1 Закону № 1282-XII визначено, що індексація грошових доходів населення - це встановлений законами та іншими нормативно-правовими актами України механізм підвищення грошових доходів населення, що дає можливість частково або повністю відшкодовувати подорожчання споживчих товарів і послуг.
Відповідно до статті 2 Закону № 1282-XII, індексації підлягають грошові доходи громадян, одержані ними в гривнях на території України і які не мають разового характеру, зокрема, оплата праці (грошове забезпечення). Індексації підлягають грошові доходи населення у межах прожиткового мінімуму, встановленого для відповідних соціальних і демографічних груп населення.
Згідно з частиною 1 статті 4 Закону № 1282-XII, індексація грошових доходів населення проводиться в разі, коли величина індексу споживчих цін перевищила поріг індексації, який установлюється в розмірі 103 відсотка.
Частинами 1, 2 та 6 статті  5 Закону № 1282-XII встановлено, що підприємства, установи та організації підвищують розміри оплати праці у зв`язку з індексацією за рахунок власних коштів. Підприємства, установи та організації, що фінансуються чи дотуються з Державного бюджету України, підвищують розміри оплати праці (грошового забезпечення) у зв`язку з індексацією за рахунок власних коштів і коштів Державного бюджету України. Проведення індексації грошових доходів населення здійснюється у межах фінансових ресурсів бюджетів усіх рівнів, бюджету Пенсійного фонду України та бюджетів інших фондів загальнообов`язкового державного соціального страхування на відповідний рік.
Правила обчислення індексу споживчих цін для проведення індексації та сум індексації грошових доходів населення регулюються Порядком проведення індексації грошових доходів населення, затвердженим Постановою Кабінету Міністрів України від 17.07.2003 року № 1078 (далі - Порядок № 1078).
У пункті 1-1 Порядку № 1078 визначено, що обчислення індексу споживчих цін для проведення індексації грошових доходів населення провадиться наростаючим підсумком, починаючи з березня 2003 року - місяця опублікування Закону України від 06.02.2003 року № 491-IV «Про внесення змін до Закону України «Про індексацію грошових доходів населення».
Пунктом 4 Порядку № 1078 встановлено, що індексації підлягають грошові доходи населення у межах прожиткового мінімуму, встановленого для відповідних соціальних і демографічних груп населення. У межах прожиткового мінімуму, встановленого для працездатних осіб, індексується, зокрема, оплата праці (грошове забезпечення).
Згідно з п. 6 Порядку № 1078, виплата сум індексації грошових доходів здійснюється за рахунок джерел, з яких проводяться відповідні грошові виплати населенню, а саме:
1) підприємства, установи та організації підвищують розміри оплати праці у зв`язку з індексацією за рахунок власних коштів;
2) підприємства, установи та організації, що фінансуються чи дотуються з державного бюджету, підвищують розміри оплати праці (грошового забезпечення) у зв`язку з індексацією за рахунок власних коштів і коштів державного бюджету;
3) об`єднання громадян підвищують розміри оплати праці за рахунок власних коштів;
4) індексація допомоги по безробіттю, що надається відповідно до законодавства про загальнообов`язкове державне соціальне страхування, проводиться за рахунок коштів Фонду загальнообов`язкового державного соціального страхування на випадок безробіття;
5) індексація стипендій особам, які навчаються, проводиться за рахунок джерел, з яких вони сплачуються;
6) індексація розміру аліментів, визначеного судом у твердій грошовій сумі, проводиться за рахунок коштів платника аліментів;
7) індексація сум відшкодування шкоди, заподіяної фізичній особі каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, а також сум, що виплачуються особам, які мають право на відшкодування шкоди у разі втрати годувальника, крім щомісячних страхових виплат потерпілим на виробництві (з урахуванням виплат на необхідний догляд за потерпілим) та членам їх сімей, проводиться за рахунок джерел, з яких вони сплачуються.
У разі коли грошовий дохід формується з різних джерел і цим Порядком не встановлено черговості його індексації, сума додаткового доходу від індексації виплачується за рахунок кожного джерела пропорційно його частині у загальному доході.
Проведення індексації грошових доходів населення здійснюється у межах фінансових ресурсів бюджетів усіх рівнів та бюджетів фондів загальнообов`язкового державного соціального страхування на відповідний рік.
Пункт 5, у редакції Порядку № 1078, до внесення змін 15.12.2015 року постановою Кабінету Міністрів України № 1013 від 09.12.2015 року передбачав, що базовий місяць при обчисленні індексу споживчих цін для індексації грошових доходів населення є той, у якому відбулось зростання грошових доходів населення.
Відповідно до пункту 5 Порядку № 1078, у редакції постанови Кабінету Міністрів України № 1013 від 09.12.2015 року, яка набрала чинності з 15.12.2015 року, у разі підвищення тарифних ставок (окладів), пенсій або щомісячного довічного грошового утримання, стипендій, виплат, що здійснюються відповідно до законодавства про загальнообов`язкове державне соціальне страхування, значення індексу споживчих цін у місяці, в якому відбувається підвищення, приймається за 1 або 100 відсотків.
З порівняльного аналізу наведених норм слідує, що базовим місяцем, для індексації грошових доходів населення до 15.12.2015 року, був місяць, у якому змінилась хоча б одна із складових грошового доходу особи, а після 15.12.2015 року, лише посадовий оклад  (тарифна ставка).
Зважаючи на те, що у липні 2015 року позивачу встановлено надбавку за таємність, яка є складовою грошового забезпечення позивача, як військовослужбовця, та має постійний характер, то саме липень 2015 року є базовим місяцем для обчислення індексації грошового забезпечення, починаючи з 01 січня 2016 року по 28 лютого 2018 року.
Отже, дії відповідача, щодо проведення індексації грошового забезпечення позивача із застосуванням для індексації базового місяця липня 2015 року є правильними, а отже, в задоволенні позовних вимог про визнання протиправними дій щодо невірного нарахування індексації грошового забезпечення за період з 01.01.2016 року по 28.02.2018 року та стягнення на користь позивача індексації грошового забезпечення за цей період необхідно відмовити. 
Крім цього, згідно з офіційними даними, які містяться на сайті Державної служби статистики України, індекс споживчих цін за період з 01.03.2018 року по 31.10.2018 року не перевищив поріг індексації у розмірі 103 відсотки, а отже, за період з 01.03.2018 року по 11.09.2018 року, грошове забезпечення позивача індексації не підлягає.
Тому, суд першої інстанції вірно відмовив у задоволенні позовних вимог за цей період.
Відповідно до частини 1 статті 317 КАС України підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є:
1) неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи;
2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими;
3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи;
4) неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.
Неправильним застосуванням норм матеріального права вважається: неправильне тлумачення закону або застосування закону, який не підлягає застосуванню, або незастосування закону, який підлягав застосуванню.
З огляду на вищевикладене, у зв`язку з неправильним застосуванням судом першої інстанції норм матеріального права, апеляційну скаргу необхідно задовольнити, рішення суду першої інстанції скасувати та відмовити у задоволенні позову.
Судові витрати розподілу не підлягають.
Керуючись ст.ст. 308, 311, 315, 317, 321, 322, 325, 328 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-

                                                   П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу військової частини НОМЕР_1 задовольнити.
Рішення Львівського окружного адміністративного суду від 30 червня 2021 року в справі № 380/904/21 скасувати та прийняти постанову, якою в задоволенні адміністративного позову відмовити.
Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених пунктом другим частини п`ятої статті 328 КАС України, за наявності яких, постанова може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту постанови, шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуюча суддя	 	Р. Б. Хобор 	
судді	 	Н. В. Бруновська 	
 	 	З. М. Матковська  	
Постанова складена 04.02.2022 року