УКРАЇНА 
Житомирський апеляційний суд 

Справа №278/3226/21 Головуючий у 1-й інст. Дубовік О.М. 
Категорія 39 Доповідач Талько О. Б. 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 січня 2022 року Житомирський апеляційний суд у складі:

головуючої судді Талько О.Б.,
суддів: Коломієць О.С., Миніч Т.І.,

розглянувши в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи в м. Житомирі матеріали цивільної справи №278/3226/21 за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю « Вердикт Капітал», треті особи: приватний нотаріус Івано-Франківського міського нотаріального округу Личук Тарас Володимирович, приватний виконавець Лужинецький Павло Вікторович, про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, за апеляційною скаргою представника ОСОБА_1 – адвоката Ляхова Олександра Валерійовича, на ухвалу Житомирського районного суду Житомирської області від 11 жовтня 2021 року, постановлену під головуванням судді Дубовік О.М.,- 

ВСТАНОВИВ:
       
У жовтні 2021 року ОСОБА_1 , в інтересах якого діє адвокат Ляхов О.В., звернувся до суду з позовом, в якому зазначив, 6 січня 2019 року між ним та ТОВ « ІНФІНАНС» укладено кредитний договір, за умовами якого йому надано кредит у вигляді відновлювальної кредитної лінії, строком на 36 місяців. У подальшому право вимоги за цим кредитним договором перейшло до ТОВ « Вердикт Капітал».
       6 квітня 2021 року приватним нотаріусом Івано-Франківського міського нотаріального округу Личуком Т.В. вчинено виконавчий напис про стягнення заборгованості за цим кредитним договором у розмірі 12654 грн. 71 коп., яка виникла за період з 23 серпня 2019 року по 5 квітня 2021 року. Вказаний виконавчий лист перебуває на примусовому виконанні у приватного виконавця Лужинецького П.В.
       Позивач вказує, що вчинення цього виконавчого напису відбулося з порушенням вимог законодавства, оскільки нотаріусу не було надано оригінал нотаріально посвідченого кредитного договору. Окрім того, він не був повідомлений про вчинення даного виконавчого напису. Також вважає, що заборгованість за кредитним договором не була безспірною.
       Враховуючи вищезазначене, ОСОБА_1 просив визнати таким, що не підлягає виконанню, виконавчий напис, вчинений приватним нотаріусом Івано-Франківського міського нотаріального округу Личуком Т.В., про стягнення з нього на користь ТОВ « Вердикт Капітал» заборгованості за кредитним договором у розмірі 14154 грн. 71 коп.
       З метою забезпечення позову ОСОБА_1 просив зупинити стягнення за цим виконавчим написом.
       Ухвалою Житомирського районного суду Житомирської області від 11 жовтня 2021 року заяву про забезпечення позову повернуто заявнику з підстав несплати судового збору.
       В апеляційній скарзі адвокат Ляхов О.В., посилаючись на порушення судом норм процесуального права, просить скасувати ухвалу та направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.
       На обґрунтування доводів апеляційної скарги зазначає, що при вирішенні даного питання суд залишив поза увагою ту обставину, що позов про визнання таким, що не підлягає виконанню виконавчого напису нотаріуса про стягнення заборгованості за кредитним договором, як й заява про забезпечення позову у цій справі, стосуються захисту прав споживача за кредитним договором, отже суд повинен був застосувати положення статті 22 Закону України « Про захист прав споживачів», якою передбачено, що споживачі звільняються від сплати судового збору за подання позову з метою захисту своїх порушених прав.
       Дослідивши матеріали справи, колегія суддів приходить до висновку про те, що апеляційна скарга підлягає до задоволення, виходячи з наступного.
       При вирішенні питання щодо повернення заяви про забезпечення позову суд першої інстанції виходив з того, що положення статті 22 Закону України « Про захист прав споживачів» не поширюються на спірні правовідносини, оскільки оспорюваний позивачем виконавчий напис вчинений на виконання ряду договорів відступлення права вимоги, які не є споживчими угодами у розумінні пункту 7 частини 1 статті 1 Закону України « Про захист прав споживачів». За таких обставин позивач не може бути звільнений від сплати судового збору й заява про забезпечення позову підлягає поверненню.
       Колегія суддів не погоджується з таким висновком.
       Так, відповідно до положень частини 1 статті 149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову.
       Вимоги щодо змісту та форми заяви про забезпечення позову містяться у статі 151 ЦПК України.
       Частиною 6 даної норми передбачено, що до заяви додаються документи, що підтверджують сплату судового збору у встановленому порядку і розмірі.
       Відповідно до правил частини 10 статті 153 ЦПК України суд, встановивши, що заяву про забезпечення позову подано без додержання вимог статті 151 цього Кодексу, повертає її заявнику, про що постановляє ухвалу.
       Стаття 5 Закону України « Про судовий збір» не містить вичерпного переліку осіб, яким встановлені пільги щодо сплати судового збору.
       У свою чергу, спеціальною нормою, а саме частиною 3 статті 22 Закону України « Про захист прав споживачів» передбачено, що споживачі звільняються від сплати судового збору за позовами, що пов`язані з порушенням їх прав.
       У постанові Великої Палати Верховного Суду від 19 серпня 2018 року у справі №761/24672/15-ц міститься висновок про те, що звільнення споживачів від сплати судового збору має відбуватися не тільки у суді першої інстанції при пред`явленні позову, що пов`язаний з порушенням прав споживача, але й при поданні заяв про забезпечення доказів або забезпечення такого позову.
       Окрім того, у постанові Верховного Суду від 26 лютого 2020 року у справі № 643/2870/18 зазначено, що оскільки вчинення виконавчого напису нотаріусом є одним з видів позасудового захисту прав кредитора, а безпосередньо виконавчий напис нотаріуса є виконавчим документом, кредитор після вчинення нотаріусом виконавчого напису має право звернутися до органів державної виконавчої служби або до приватного виконавця з метою примусового стягнення заборгованості за кредитом.
       При стягненні заборгованості за виконавчим написом нотаріуса боржник не позбавлений права на захист своїх прав. Стягнення провадиться в рамках виконавчого провадження, яке дозволяє боржнику користуватися правом захисту, в тому числі й судового. Предметом позову в таких справах є спір про право, зокрема позивач заперечує наявність у нього суми заборгованості перед кредитором, яка вказана у виконавчому написі.
       Таким чином, позов про визнання виконавчого напису про стягнення заборгованості за кредитним договором таким, що не підлягає виконанню, стосується кредитних правовідносин. У випадку пред`явлення такого позову споживачем фінансових послуг підлягає застосуванню положення частини 3 статті 22 Закону України « Про захист прав споживачів».
       У даній справі ОСОБА_1 , будучи споживачем фінансових послуг на підставі укладеного кредитного договору, звернувся до суду з позовом про захист своїх прав. Та обставина, що право вимоги за вказаним кредитним договором перейшло до іншої юридичної особи, не змінює правову природу спірних правовідносин, а лише свідчить про заміну первісного кредитора його правонаступником. 
       Таким чином, суд першої інстанції прийшов до помилкового висновку про наявність підстав для повернення заяви про забезпечення позову.
       Враховуючи вищезазначене, ухвалу слід скасувати та направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

        Керуючись ст. ст. 367,368,371,374,379,381-384 ЦПК України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

       Апеляційну скаргу адвоката Ляхова Олександра Валерійовича, який діє в інтересах ОСОБА_1 , задовольнити.
       Ухвалу судді Житомирського районного суду Житомирської області від 11 жовтня 2021 року скасувати та направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.
       Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.
       Повний текст постанови складений 24 січня 2022 року.

       Головуюча Судді: