СХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 грудня 2021 року                                    м. Харків                                  Справа № 922/3875/21  

Східний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів: головуючий суддя Стойка О.В., суддя Зубченко І.В., суддя Істоміна О.А.

за участю секретаря судового засідання - Склярук С.І.;

та представників учасників справи:
від позивача – Бойко В.М.; 
від відповідача – Зучек Є.Н.; 
від третіх осіб – не з`явились; 

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Східного апеляційного господарського суду апеляційну скаргу Регіонального Відділення Фонду державного майна України по Харківській області на рішення господарського суду Харківської області від 03.11.2021 року у справі №922/3875/21

за позовом - Державного науково-виробничого підприємства  "Об`єднання Комунар";
третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача: Державне космічне агентство України м. Київ;

до - Регіонального Відділення Фонду державного майна України по Харківській області м. Харків;  
треті особи, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача:
Товариство з обмеженою відповідальністю “Держзакупівлі. Онлайн” м. Київ;
Приватне підприємство “АЄ Фекторі” м. Харків; 

про - визнання недійсним електронного аукціону;

ВСТАНОВИВ:

          У вересні 2021 року до господарського суду Харківської області звернулося Державне науково-виробниче підприємство "Об`єднання Комунар" (далі-Позивач) з позовною заявою до Регіонального Відділення Фонду державного майна України по Харківській області (далі-Відповідач) про:
          - визнання недійсним електронного аукціону LLЕ001-UА-20210820-49281 611f8b6b48faf5d9665a5e2f з передачі в оренду державного нерухомого майна - нежитлового приміщення площею 1  296,0 м2 першого поверху чотирьох-поверхової будівлі контори виробничого корпусу №69 (літ.“Т-1-4”, реєстровий номер ЖМТДПЕ173, інвентарний номер 99159), розташованого за адресою: 61070, Україна, місто Харків, вулиця Рудика, 8;
-  визнання протиправним та скасування наказу Регіонального відділення Фонду державного майна України по Харківській області від 21.09.2021 року №00929, яким затверджено Протокол про проведення аукціону.
Ухвалою господарського суду Харківської області від 19.10.2021 року, з поміж іншого, залучено до участі у справі №922/3875/21 у якості третіх осіб: на стороні позивача - Державне космічне агентство України (далі-Третя особа-1); на стороні відповідача - ТОВ “Держзакупівлі.Онлайн” (далі-Третя особа-2) та ПП “АЄ Фекторі” (далі-Третя особа-3).
Рішенням господарського суду Харківської області від 03.11.2021 року у справі №922/3875/21 позовні вимоги задоволено частково, визнано зазначений в позовній заяві електронний аукціон недійсним та скасовано наказ Регіонального відділення ФДМ України по Харківській області від 21.09.2021 року №00929, яким затверджено Протокол про проведення аукціону. У задоволенні вимог позовної заяви про визнання вищезазначеного наказу протиправним господарським судом відмовлено.
Відповідач, не погодившись з вищезазначеним судовим рішенням звернувся до Східного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить спірне рішення скасувати та ухвалити у справі №922/3875/21 нове рішення про відмову у задоволенні позовних вимог.
В обґрунтування вимог апеляційної скарги Відповідачем зазначено наступне:
-  суд першої інстанції невірно застосував до спірних правовідносин приписи ч. 4 ст. 4 Закону України “Про оренду державного та комунального  майна” та вимоги Порядку №483, так як зазначені акти не визначають потенційного орендаря, як кінцевого бенефіціарного власника юридичної особи;
- потенційний орендар повинен відповідати вимогам до особи орендаря визначеним Законом України “Про державну реєстрацію  юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань”, а тому відомості про кінцевого бенефіціарного власника юридичної особи не мають правового значення для даної справи;
- Відповідач в ході проведення спірного аукціону дотримався вимог Закону України “Про державну реєстрацію  юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань”, що свідчить про необґрунтованість висновків суду в цій частині;
- Закон  України  “Про оренду  державного  та  комунального  майна” та Закон України  “Про державну реєстрацію  юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань” не визначають яким чином повинна бути зазначена інформація про бенефіціарних власників потенційного орендаря державного майна;
- суд першої інстанції неналежним чином дослідив наявні в матеріалах справи докази, зокрема, довідку про кінцевого бенефіціарного власника  Третьої особи-3 від 13.09.2021 року та витяг з ЄДРПОУ щодо Третьої особи-3 станом на 13.09.2021 року, що стало наслідком хибного висновку суду про не розкриття інформації про бенефіціарних власників Третьої особи-3;
- суд першої інстанції залишив поза увагою, що в наявному в матеріалах справи витягу ЄДРПОУ Третьої особи-3 чітко зазначено, що кінцевим бенефіціарним власником (контролером) є ПП “Автоентерпрайз” (40119580) ОСОБА_1 , характер бенефіціарного володіння - не прямий, частка -100;
- посилання суду першої інстанції на відсутність інформації щодо нежитлового приміщення кімната №1 площею 1  296,0 м2 у технічному паспорті на нежитлове приміщення корпус №69 літ.“Т-1-4” не спростовує доводів та заперечень Відповідача, що надана інформація про потенційний об`єкт оренди, яка містилася в оголошенні, була розмішена Відповідачем у повному обсязі та на підставі документів, які були надані безпосередньо Позивачем;
- Позивач, звертаючись до Відповідача з  листом від 21.10.2020 року №1006/1-04/027 та листом від 05.07.2021 року №402/1-04/027 з пропозицією відновити роботу по проведенню спірного аукціону, не надав технічний паспорт на нежитлове приміщення корпус №69 літ.“Т-1-4”, а тому Позивач позбавлений права посилатися на зазначений доказ в обґрунтування заявлених позовних вимог;
- суд першої інстанції безпідставно в спірному рішенні зазначив про ненадання Відповідачем доказів в підтвердження дотримання ним вимог Закону України “Про приватизацію державного майна” та Методики оцінки майна, так як до правовідносин в даній справі вищезазначені нормативно - правові акти не застосовуються;
- позиція Позивача, що викладена у наказі №333 від 14 вересня 2021 року та позиція Третьої особи-1, що викладена у листі від 14.09.2021 року №766/1-04/027 були прийняті з пропуском строку, передбаченого ч. 2 ст. 7 Закону України “Про оренду державного та комунального  майна”, оскільки надані пізніше дня, що передує проведенню аукціону (12 вересня 2021 року), що в свою чергу свідчить про недоведеність Позивачем та судом підстав до виключення спірного майна з відповідних Переліків;
- посилання Позивача в обґрунтування заявлених позовних вимог на недотримання державою значних коштів є безпідставними та недоведеними, так як стартова орендна плата була знижена на 50%  на підставі вимог ч. 11 ст. 13 Закону України “Про оренду державного та комунального  майна”  та п.63 Порядку №483 в результаті визнання попереднього аукціону щодо передання спірного майна в оренду таким, що не відбувся; 
- посилання Позивача на режимність об`єкту є безпідставними з огляду на дозволи, які видавалися балансоутримувачем та уповноваженим органом управління - Третьою особою-1;
- посилання Позивача на те, що укладення договору оренди строком на 5-ть років за результатами проведення спірного аукціону змусить його використовувати інші виробничі непридатні приміщення для організації свого виробничого процесу - є безпідставними, так як у листі від 21.10.2020 року №1006/1-04/027 Позивач зазначив період часу протягом якого потенційний об`єкт оренди не використовується - 5-ть років;
Ухвалою Східного апеляційного господарського суду від 25.11.2021 року у справі №922/3875/21 відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Відповідача на рішення господарського суду Харківської області від 03.11.2021 року у справі №922/3875/21 року та встановлено строк учасникам справи для надання заяв та клопотань, а також відзиву на апеляційну скаргу з доказами їх (доданих до нього документів) надсилання іншим учасникам справи.
До канцелярії Східного апеляційного господарського суду 06.12.2021 року та 09.12.2021 року від Позивача та Третьої особи-1 надійшли відзиви на апеляційну скаргу Відповідача, за змістом яких зазначені учасники справи заперечували проти задоволення апеляційної скарги з підстав її необґрунтованості, просили оспорюване рішення суду залишити без змін, а апеляційну скаргу Відповідача - без задоволення.
Будь-яких заяв чи клопотань до канцелярії Східного апеляційного господарського суду в межах розгляду даної апеляційної скарги не надходило.
Представник Відповідача в судовому засіданні підтримав вимоги заявленої ним апеляційної скарги, просив суд апеляційну скаргу задовольнити, а рішення господарського суду Харківської області від 03.11.2021 року у справі №922/3875/2 - скасувати з підстав його необґрунтованості та незаконності. 
Представник Позивача в судовому засіданні надав пояснення аналогічні, викладеним у відзиві на апеляційну скаргу, просив суд апеляційну скаргу залишити без задоволення, а оспорюване рішення господарського суду - без змін.
Представники інших учасників справи - третіх осіб на стороні Позивача та Відповідача в судове засідання не з`явилися, будучи повідомленим належним чином про час та місце розгляду справи, у зв`язку з чим колегія суддів приходить до висновку про можливість розгляду справи за їх відсутності, оскільки вони не скористалися своїми правами, передбаченими статтею 42 ГПК України.
Відповідно до ст. 86 ГПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.
Дослідивши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, дослідивши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга Відповідача задоволенню не підлягає, виходячи із наступного.
Рішенням господарського суду та суду апеляційної інстанції в межах даної справи встановлені та сторонами не оспорюються наступні   обставини.
На сайті “Прозорро.Продажі” 14.09.2021 року було проведено аукціон (лот-3287) з передачі в оренду майна, балансоутримувачем якого є Позивач на праві господарського відання, а власником є Держава Україна в особі Державного космічного агентства (далі-аукціон) нежитлового приміщення площею 1 296,0 м2 першого поверху  чотирьох-поверхової будівлі контори виробничого корпусу №69 (літ.“Т-1-4, реєстровий номер ЖМТДПЕ173, інвентарний номер 99159), розташованого за адресою місто Харків, вул. Рудика, буд. 8 (далі-спірне майно, об`єкт оренди).
Вищезазначене нерухоме майно Позивач використовує для власних цілей у зв`язку зі значним збільшенням замовлень тематики залізничного напрямку та нестачею виробничих  площ.
Позивачем 14.09.2021 року було прийнято Наказ №333 про виключення з Переліку першого типу об`єктів оренди, розташованих за адресою місто Харків, вул. Рудика, буд. 8 (т.1.а.с.26-27) та направлення цього ж дня на адресу Відповідача листа за №766/1-04/027 з метою виконання вимог наказу №333.
Матеріали справи не містять відповіді Відповідача на вищезазначений лист Позивача.
Наказом Відповідача від 21.09.2021 року №00929 затверджено протокол спірного аукціону (т.1.а.с.16), відповідно до якого переможцем аукціону було визначено Третю особу-3 (далі-Наказ). Оператором електронного майданчику, через який було надано найвищу цінову пропозицію в ЕТС, виступала Третя особа-2.
Пунктом 4 вищезазначеного протоколу зобов`язано відділ укладення договорів оренди нерухомого майна організувати та забезпечити укладення відповідного договору оренди спірного майна.
Позовні вимоги в суді першої інстанції Позивачем обґрунтовані тим, що проведення спірного аукціону та подальше прийняття Відповідачем Наказу відбулося з порушенням приписів та вимог чинного законодавства, оскільки наданий Третьою особою-3 для участі в спірному аукціоні Витяг з ЄДРПОУ від 13 вересня 2021 року в розділі "Інформація про кінцевого бенефіціарного власника (контролера) юридичної особи, у тому числі відомості про юридичних осіб, через яких здійснюється опосередкований вплив на юридичну особу" містить позначку про відсутність відомостей. Зазначена обставина в силу приписів ч. 2 ст. 4 Закону України “Про оренду державного та комунального  майна” виключає можливість такої особи бути орендарем державного нерухомого майна. Відповідно до ч. 9 ст. 13 зазначеного Закону, орендодавець не затверджує протокол аукціону, не укладає договір оренди за результатами аукціону з потенційним орендарем, якій не відповідає вимогам статті 4 цього Закону. Виходячи з вищезазначеного, Відповідач в силу вимог ч. 9 ст. 13 Закону України “Про оренду державного та комунального  майна” не мав права затверджувати своїм Наказом протокол спірного аукціону, як і не має відповідного права підписувати з переможцем даного аукціону - Третьою особою-3 договору оренди спірного державного майна.
Позивач також зазначає, що в оголошенні про передачу майна в оренду зазначено: “оренда державного майна - нежитлового приміщення площею 1  296,00 м2  першого поверху чотирьох поверхневої будівлі контори виробничого корпусу №69”, проте, відповідно до технічного паспорту на зазначене нерухоме майно виготовленого ТОВ “Інвентарбюро” 11.03.2020 року (т.1.а.с.30-32) загальна площа першого поверху становить 2  250,2 м2 та складається з приміщень №№1-15, при цьому жодне з вищезазначених приміщень окремо не має площі в розмірі 1  296,00 м2. Вищезазначене, на думку Позивача, свідчить про зазначення Відповідачем невірної інформації щодо об`єкту оренди.
З поміж іншого Позивач наголошує, що орендна плата за спірне майно відповідно до інформації про спірний аукціон становить 1  700,00 грн, тобто 1,31 грн за 1 м2, в той час як амортизаційні відрахування об`єкту оренди становлять 3  610,03 грн, що свідчить про понесення Позивачем в разі укладення договору оренди прямих збитків та недоотримання державою відповідних орендних платежів.
Відповідач в суді першої інстанції проти задоволення позовних вимог заперечував, зазначаючи, що Позивачем належним чином не доведено порушення Відповідачем вимог Закон  України  “Про оренду  державного  та  комунального  майна” та Порядку №483 при проведенні спірного електронного аукціону.
Третя особа-1 в суді першої інстанції надала письмові пояснення, за змістом яких підтримала вимоги позовної заяви, оскільки спірний аукціон вважала проведеним з порушенням вимог чинного законодавства.
Задовольняючи позовні вимоги в частині визнання спірного аукціону недійсним та скасування Наказу Відповідача, суд першої інстанції зазначив про невідповідність проведеного аукціону приписам чинного законодавства України щодо кінцевого бенефіціарного власника Третьої особи-3, так як він в силу закону повинен бути фізичною особою, проте з наданих учасниками справи доказів вбачається, що таким бенефіціарним власником Третьої особи-3 є юридична особа. Відмовляючи в задоволенні позовних вимог про визнання Наказу протиправним, суд зазначив, що така вимога не містить належного правового обґрунтування, а тому задоволенню не підлягає.
Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 269 ГПК України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.
Колегія суддів вважає рішення суду першої інстанції законним та обґрунтованим, а доводи апеляційної скарги такими, що його не спростовують, виходячи з наступного.
Відповідно до приписів ст. 5 ГПК України здійснюючи правосуддя, господарський суд захищає права та інтереси фізичних і юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного права чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону.
Застосування конкретного способу захисту цивільного права залежить як від змісту права чи інтересу, за захистом якого звернулася особа, так і від характеру його порушення, невизнання або оспорення. Такі право чи інтерес мають бути захищені судом у спосіб, який є ефективним, тобто таким, що відповідає змісту відповідного права чи інтересу, характеру його порушення, невизнання або оспорення та спричиненим цими діяннями наслідкам.
Згідно вимог статті 16 ЦК України способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути: визнання права, визнання правочину недійсним, припинення дії, яка порушує право, відновлення становища яке існувало до порушення, примусове виконання обов`язку в натурі, зміна правовідношення, припинення правовідношення, відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди, визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу Автономної Республіки Крим, або органу місцевого самоврядування, їх посадових і службових осіб.
Відповідно до ч. 2 ст. 4 Закону  України  “Про  оренду  державного  та  комунального  майна” (далі-Закон), не можуть бути орендарями - юридичні особи, інформація про бенефіціарних власників яких не розкрита в порушення вимог  Закону України  "Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань". 
Приписами п.65 Порядку  передачі  в  оренду  державного  та  комунального  майна передбачено, що потенційний орендар повинен відповідати вимогам до особи орендаря, визначеним  статтею 4  Закону.
Відповідно до ч. 1 ст. 1 Закону України “Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань”, терміни  "кінцевий бенефіціарний власник"  та  "структура власності"  вживаються у значенні, наведеному у  Законі України  "Про запобігання та протидію легалізації (відмиванню) доходів, одержаних злочинним шляхом, фінансуванню тероризму та фінансуванню розповсюдження зброї масового знищення".
Приписами п. 9 ч. 2 ст. 9 вищезазначеного Закону передбачено, що в Єдиному державному реєстрі містяться відомості про юридичну особу, крім державних органів і органів місцевого самоврядування як юридичних осіб, зокрема, інформація про кінцевого бенефіціарного власника юридичної особи, у тому числі кінцевого бенефіціарного власника її засновника, якщо засновник - юридична особа.
Пунктом 30 ч. 1 ст. 1 Закону України “Про запобігання та протидію легалізації (відмиванню) доходів, одержаних злочинним шляхом, фінансуванню тероризму та фінансуванню розповсюдження зброї масового знищення” передбачено, що кінцевий бенефіціарний власник це будь-яка фізична особа, яка здійснює вирішальний вплив (контроль) на діяльність клієнта та/або фізичну особу, від імені якої проводиться фінансова операція.
Відповідно до вищезазначеної норми, кінцевим бенефіціарним власником для юридичних осіб є будь-яка фізична особа, яка здійснює вирішальний вплив на діяльність юридичної особи (в тому числі через ланцюг контролю/володіння).
Ознакою здійснення прямого вирішального впливу на діяльність є безпосереднє володіння фізичною особою часткою у розмірі не менше 25 відсотків статутного (складеного) капіталу або прав голосу юридичної особи.
Ознаками здійснення непрямого вирішального впливу на діяльність є принаймні володіння фізичною особою часткою у розмірі не менше 25 відсотків статутного (складеного) капіталу або прав голосу юридичної особи через пов`язаних фізичних чи юридичних осіб, трасти або інші подібні правові утворення, чи здійснення вирішального впливу шляхом реалізації права контролю, володіння, користування або розпорядження всіма активами чи їх часткою, права отримання доходів від діяльності юридичної особи, трасту або іншого подібного правового утворення, права вирішального впливу на формування складу, результати голосування органів управління, а також вчинення правочинів, які дають можливість визначати основні умови господарської діяльності юридичної особи, або діяльності трасту або іншого подібного правового утворення, приймати обов`язкові до виконання рішення, що мають вирішальний вплив на діяльність юридичної особи, трасту або іншого подібного правового утворення, незалежно від формального володіння.
При цьому кінцевим бенефіціарним власником не може бути особа, яка має формальне право на 25 чи більше відсотків статутного капіталу або прав голосу в юридичній особі, але є комерційним агентом, номінальним власником або номінальним утримувачем, або лише посередником щодо такого права.
Так, в матеріалах справи міститься витяг з ЄДРПОУ відносно Третьої особи-3, в якому з поміж іншого зазначено, що кінцевим бенефіціарним власником (контролером) зазначеної юридичної особи є Приватне підприємство “Автоентерпрайз” (40119580) Ніконов Дмитро Анатолійович, характер бенефіціарного володіння – не прямий, частка -100”. 
Проте, як вже зазначалося, в розрізі наведених судовою колегією норм матеріального права, кінцевим бенефіціарним власником для юридичної особи є будь-яка фізична особа, яка здійснює вирішальний вплив на діяльність юридичної особи, в той час як з наданого Третьою особо-3 витягу вбачається, що таким власником є саме юридична особа - Приватне підприємство “Автоентерпрайз”.
Посилання заявника апеляційної скарги, що в означеному витязі зазначено конкретну фізичну особу у якості кінцевого бенефіціарного власника Третьої особи-3, а саме - ОСОБА_1 , (характер бенефіціарного володіння - не прямий, частка -100), колегією суддів визнаються необґрунтованими, так як цей витяг з ЄДРПОУ наданий щодо Приватного підприємства “Автоентерпрайз”, а не потенційного орендаря державного майна за результатами проведеного спірного аукціону.
На підставі викладеного, судова колегія погоджується з висновками суду першої інстанції в цій частині та зазначає, що в даній ситуації відповідно до вимог чинного законодавства кінцевим бенефіціарним власником Третьої особи-3 в силу закону повинна бути саме фізична особа, в той час як відповідно до витягу з ЄДРПОУ на який посилається Відповідач, кінцевим бенефіціарним власником Третьої особи-3 є юридична особа, що суперечить вищенаведеним нормам закону, та свідчить про обґрунтованість позовних вимог в частині визнання спірного електронного аукціону недійсним.
Іншій доводи апеляційної скарги щодо бенефіціарного власника не спростовують вищенаведених висновків суду першої інстанції та спростовуються наявними в матеріалах справи доказами.
Посилання Відповідача на недоведеність Позивачем та судом підстав до виключення спірного майна з відповідних Переліків, так як таке рішення було прийнято з пропуском строку передбаченого ч. 2 ст. 7 Закону України “Про оренду державного та комунального  майна”, а оскільки надані пізніше дня, що передує проведенню аукціону (12 вересня 2021 року), колегією суддів не приймаються до уваги, так як зазначені обставини не впливають на факт порушення Відповідачем вимог ч. 2 ст. 4 Закону  України  “Про  оренду  державного  та  комунального  майна” в частині вимоги зазначеного Закону щодо кінцевого бенефіціарного власника юридичної особи яка прагне орендувати державне майно.
Щодо доводів Позивача про зазначення Відповідач невірної інформації про об`єкт оренди в частині площі такого нерухомого майна, судом першої інстанції зазначено наступне.
В оголошенні про передачу спірного майна в оренду зазначено: “оренда державного майна-нежитлового приміщення площею 1  296,00 м2  першого поверху чотирьох поверхневої будівлі контори виробничого корпусу №69”.
Проте, відповідно до технічного паспорту на зазначене нерухоме майно виготовленого ТОВ “Інвентарбюро” 11.03.2020 року (т.1.а.с.30-32) загальна площа першого поверху становить 2  250,2 м2 та складається з приміщень №№1-15, при цьому жодне з вищезазначених приміщень окремо не має зазначеної площі в розмірі 1  296,00 м2, а площа найбільшого приміщення №11 становить 1 708,1 м2, проте воно не має встановлених  роздільних  стін  або  перегородок, а тому укладення договору оренди на умовах проведеного аукціону призведе до того, що потенційний орендар буде використовувати додаткову (більшу) площу першого поверху виробничого корпусу №69 ніж та, що зазначена в оголошенні.
Доводи заявника апеляційної скарги в цій частині про те, що Позивач звертаючись до Відповідача з листом від 21.10.2020 року №1006/1-04/027 та листом від 05.07.2021 року №402/1-04/027 з пропозицією відновити роботу по проведенню спірного аукціону не надав технічний паспорт на нежитлове приміщення корпус №69 літ.“Т-1-4”, а тому Позивач позбавлений права посилатися на зазначений доказ в обґрунтування заявлених позовних вимог судовою колегією не приймається до уваги, так як ненадання такого документу при проведенні аукціону не позбавляє Позивача право посилатися на нього при доведені обставин якими він обґрунтовує заявлені позовні вимоги. 
Судова колегія зазначає, шо Відповідачем, а ні в суді першої інстанції, а ні в суді апеляційної інстанції не надано доказів на спростування вищезазначеного, а також будь-яких доказів на підтвердження факту наявності в корпусі №69 відповідного приміщення з площею саме 1  296,00 м2. Посилання Відповідача на те, що інформацію про площу об`єкту оренди було надано Позивачем особисто, не спростовують доводів останнього покладених в обґрунтування позовних вимог в цій частині.
На підставі викладеного, судова колегія погоджується з висновками суду першої інстанції в цій частині.
Щодо висновків суду першої інстанції про ненадання Відповідачем доказів в підтвердження дотримання останнім вимог Закону України “Про приватизацію державного майна” та Методики оцінки майна, та доводів апеляційної скарги про безпідставне застосування означених актів до спірних правовідносин, судова колегія зазначає наступне.
Відповідно до п. 22 ст. 1 Закону України  “Про приватизацію державного майна”, приватизація державного або комунального майна це платне відчуження майна, що перебуває у державній або комунальній власності, на користь фізичних та юридичних осіб, які відповідно до цього Закону можуть бути покупцями.
Так, спірні правовідносини спрямовані не на відчуження майна, а на передання його в оренду на відповідний термін, проте посилання суду на зазначений закон не призвело до неправильного вирішення справи по суті.
Разом з тим, вимогами ст. ст. 8, 9 Закону України “Про оренду державного та комунального майна” врегульовано порядок визначення вартості об`єкта оренди та стартової орендної плати, змістом яких передбачено, що вартістю об`єкта оренди для цілей визначення стартової орендної плати є його балансова вартість станом на останнє число місяця, який передує даті визначення стартової орендної плати. Балансоутримувач потенційного об`єкта оренди обов`язково здійснює переоцінку такого об`єкта у разі, якщо: у об`єкта оренди відсутня балансова вартість; залишкова балансова вартість об`єкта оренди дорівнює нулю; залишкова балансова вартість об`єкта оренди становить менше 10 відсотків його первісної балансової вартості (балансової вартості за результатами останньої переоцінки). Переоцінка здійснюється після внесення інформації про потенційний об`єкт оренди до ЕТС в порядку, передбаченому  частиною четвертою  статті 6 цього Закону, і до розміщення оголошення про передачу майна в оренду, передбаченого  статтею 12  цього Закону. Після переоцінки потенційного об`єкта оренди балансоутримувачі зобов`язані збільшити балансову вартість відповідного майна згідно з результатами оцінки відповідно до правил бухгалтерського обліку. Вартість об`єкта оренди встановлюється на рівні його ринкової (оціночної) вартості, за умови наявності однієї з таких підстав: об`єктом оренди є єдиний майновий комплекс державного або комунального підприємства; об`єкт оренди пропонується для передачі в оренду без проведення аукціону; об`єкт оренди використовується на підставі договору оренди, укладеного без проведення аукціону або конкурсу, і орендар бажає продовжити договір оренди на новий строк (ч.ч.1-4 ст.8). Стартова орендна плата за об`єкт оренди визначається згідно з Порядком передачі майна в оренду.
Отже, посилання суду на Методику оцінки майна затвердженої постановою Кабінетів Міністрів України від 10 грудня 2003 року за №1891 викликане доводами Позивача про те що орендна плата за спірним аукціоном становить 1  700,00 грн, тобто 1.31 грн за 1 м2, в той час як сума зносу об`єкту оренди становить 3  610,03 грн, що на думку останнього свідчить про понесення Позивачем в разі укладення договору оренди на виконання умов спірного аукціону прямих збитків та недоотримання державою відповідних надходжень від сплати Третьою особо-3 орендних платежів.
Вищенаведене спростовує доводи апеляційної скарги в цій частині.
Щодо висновків суду про часткове задоволення позовних вимог в частині визнання протиправним та скасування Наказу, судова колегія зазначає наступне.
Частина 6 ст. 9 Закону України "Про Фонд державного майна України" гарантує фізичним та юридичним особам право на оскарження наказів Фонду в судовому порядку.
Разом з тим, законодавство не визначає правові наслідки скасування наказу Фонду.
Судом першої інстанції вірно зазначено, що законодавчі прогалини або колізії не можуть бути підставою для відмови у захисті порушених прав особи, зокрема, у зв`язку із відсутністю визначеного  законом способу захисту прав.
Для того, щоб право на доступ до суду було ефективним, особа повинна мати чітко визначену та дієву можливість оскаржити подію, яка, на її думку, порушує її права й охоронювані законом інтереси. (Дана правова позиція викладена в постанові Верховного Суду від 28.05.2020 у справі № 910/7164/19).
Враховуючи викладене, а також факт доведення Позивачем належним чином невідповідності спірного електронного аукціону вимогам чинного законодавства, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про скасування оспорюваного Наказу Відповідача, яким затверджено Протокол про проведення електронного аукціону.
Щодо висновку суду про відмову у задоволенні позовних вимог Позивача про визнання Наказу протиправним, судова колегія вважає його правомірним, оскільки вказана вимога зводиться до надання оцінки спірному акту та не направлена на захист порушених прав.
Доводів на спростування вищезазначених висновків господарського суду апеляційна скарга Відповідача не містить.
Посилання Відповідача в апеляційній скарзі на строк оренди спірного майна, на обставини невикористання Позивачем об`єкту оренди протягом 5-ти останніх років, на безпідставність тверджень про режимність об`єкту, на розмір та обґрунтованість орендної плати, колегією суддів вважаються безпідставними, оскільки вони не були безпосередньо покладені в обґрунтування підстав до визнання спірного аукціону недійсним.
Судова колегія звертає увагу на те, що вищезазначені обставини були досліджені судом першої інстанції в ході винесення ухвали суду від 29.09.2021 року про забезпечення позовних вимог, законність та обґрунтованість якої було оспорено Відповідачем до суду апеляційної інстанції. Постановою Східного апеляційного господарського суду від 09.12.2021 року зазначену ухвалу суду залишено без змін.
Інші доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції у даній справі.
Будь-яких порушень норм матеріального або процесуального права в діях суду першої інстанції при розгляді ним зазначеної справи судова колегія не вбачає.
Враховуючи наведене, судова колегія дійшла висновку, що рішення господарського суду Харківської області від 03.11.2021 у справі №922/3875/21 про визнання електронного аукціону недійсним та скасування Наказу ґрунтується на всебічному, повному та об`єктивному розгляді всіх обставин справи, які мають суттєве значення для вирішення спору, відповідає нормам матеріального та процесуального права, а доводи апеляційної скарги не спростовують висновку суду першої інстанції.
Відповідно до вимог ст. 129 ГПК України судові витрати, понесені у зв`язку з переглядом справи в суді апеляційної інстанції, покладаються на заявника апеляційної скарги.
Враховуючи викладене, керуючись ст. ст. 129, 269, 270, 275, 276, 281-284 Господарського процесуального кодексу України, Східний апеляційний господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

          Апеляційну скаргу Регіонального Відділення Фонду державного майна України по Харківській області на рішення господарського суду Харківської області від 03.11.2021 року у справі №922/3875/21 - залишити без задоволення.
          Рішення господарського суду Харківської області від 03.11.2021 року у справі №922/3875/21 - залишити без змін.
          Судові витрати понесені у зв`язку з переглядом справи в суді апеляційної інстанції, віднести на Регіональне Відділення Фонду державного майна України по Харківській області.
          Постанову може бути оскаржено до Верховного Суду у касаційному порядку через Східний апеляційний господарський суд протягом двадцяти днів з дня проголошення судового рішення або складання повного судового рішення.
          Повний текст постанови складено 20.12.2021 року.

Головуючий суддя                                                                    О.В. Стойка

Суддя                                                                                           І.В. Зубченко  

Суддя                                                                                           О.А. Істоміна