Кропивницький апеляційний суд 

№ провадження 33/4809/58/22 Головуючий у суді І-ї інстанції Бурко Р. В. 
Категорія - 126  Доповідач у суді ІІ-ї інстанції Олексієнко І. С. 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26.01.2022 року. м. Кропивницький
       Кропивницький апеляційний суд у складі:
головуючого судді Олексієнко І.С.,
за участю особи, що притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Кропивницький справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на постанову Кіровського районного суду м. Кіровограда 30.11.2021 року, якою 
ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, розлученого, маючого на утриманні сина, 2013 року народження, працюючого ТОВ «Агродар Україна плюс» механіком, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше притягувався до адміністративної відповідальності
визнано винним у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ч.3 ст.126, ч.3 ст.126 КУпАП та у відповідності до ч. 2 ст. 36 КУпАП призначено адміністративне стягнення у виді позбавлення права керування транспортними засобами на строк 6 місяців
В С Т А Н О В И В:
Постановою Кіровського районного суду м. Кіровограда від 30.11.2021 року ОСОБА_1 визнано винним за те, що він 24.10.2021 року керував транспортним засобом «Toyota Corolla», державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , в м. Кропивницькому по вул. Комарова, будучи тимчасово обмеженим в праві керування транспортними засобами постановою державного виконавця Подільського відділу державної виконавчої служби у місті Кропивницькому Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) від 18.06.2021 року, виконавче провадження № 55299062, чим порушив вимоги Закону України «Про виконавче провадження» та скоїв адміністративне правопорушення, передбачене ч.3 ст.126 КУпАП.
Крім того, ОСОБА_1  о 23 год. 25 хв. 25.10.2021 року керував транспортним засобом «Toyota Corolla», державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , в м. Кропивницькому по вул. Романа Шухевича, 50, будучи тимчасово обмеженим в праві керування транспортними засобами постановою державного виконавця Подільського відділу державної виконавчої служби у місті Кропивницькому Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) від 18.06.2021 року, виконавче провадження № 55299062, чим порушив вимоги Закону України «Про виконавче провадження» та скоїв адміністративне правопорушення, передбачене ч.3 ст.126 КУпАП. Своє рішення суд мотивував тим, що вина правопорушника  ОСОБА_1  у вчиненні адміністративних правопорушень підтверджується протоколами про адміністративне правопорушення від 24.10.2021 року та від 25.10.2021 року, в яких наявні твердження про вчинення правопорушень, копіями постанови державного виконавця Подільського відділу державної виконавчої служби у місті Кропивницькому Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) від 18.06.2021 року, виконавче провадження № 55299062, довідками про наявність у  ОСОБА_1  посвідчення водія та дисками із з фіксацією вказаних адміністративних правопорушень, які долучені до матеріалів справи та переглянуті в судовому засіданні, які у своїй сукупності підтверджують обставини, встановлені судом.

У поданій апеляційній скарзі  ОСОБА_1  не погоджуючись з рішенням суду, оскаржує його з мотивів необґрунтованості та невідповідності висновків суду фактичним обставинам справи. Просить скасувати постанову суду першої інстанції, а провадження у справі закрити з підстав, передбачених ст.247 КУпАП. Зазначає, що вищевказана постанова була постановлена  судом першої інстанції без його участі. Крім того, суд вирішив питання про права і обов`язки без належного повідомлення скаржника, позбавив тим самим його надати докази, заявити клопотання, та суд першої інстанції досліджував тільки ті матеріали, які були надані. Так, вину у вчиненні адміністративного правопорушення за обставин, зазначених в протоколі, він не визнає, та пояснював інспекторам патрульної поліції, що про обмеження не знав, а потім звернувся до виконавця щодо зняття обмеження, оскільки працює водієм, та обмеження було зняте. При цьому, матеріали не містять даних про його обізнаність в існуванні встановленого щодо нього тимчасового обмеження у праві керування транспортними засобами. З доданого до протоколу відеозапису, що міститься на DVD-R диску, також не вбачається, що він отримував постанову державного виконавця та те, що йому було дійсно відомо про встановлене тимчасове обмеження у праві керуванням транспортними засобами. Разом з тим, з копії постанови державного виконавця Подільського ВДВС у місті Кропивницькому Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Дніпро) від 23.11.2021, ВП№55299062 вбачається, що заборгованість зі сплати аліментів у нього погашена у повному обсязі та станом на 23.11.2021 відсутня та скасовано тимчасове обмеження щодо нього у праві керування транспортним засобом. Просить також поновити строк на апеляційне оскарження постанови районного суду від 30.11.2021, оскільки він не брав участь у розгляді справи стосовно нього, а про наявність вищевказаної постанови дізнався 05.01.2022 року, отримавши в приміщенні суду, що підтверджується матеріалами справи. Тому, вважає, що строк пропущений з поважних причин.
Заслухавши доповідь судді, перевіривши доводи клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження постанови місцевого суду та доводи апеляційної скарги, вивчивши матеріали справи про адміністративне правопорушення, заслухавши пояснення ОСОБА_2 , який просилв задовольнити подану апеляційну скаргу, апеляційний суд приходить до наступного висновку.
Право на оскарження судових рішень у судах апеляційної інстанції є складовою конституційного права особи на судовий захист. Перегляд судових рішень в апеляційному порядку гарантує відновлення порушених прав і охоронюваних законом інтересів людини і громадянина.
ОСОБА_1 не був присутній під час винесення постанови по справі в суді першої інстанції, тому десятиденний строк на оскарження постанови, виходячи з принципу доступу до правосуддя, який випливає з п.1 ст.6 Європейської конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, слід рахувати з моменту отримання її копії, а тому суд вважає за необхідне прийняти подану ОСОБА_1 апеляційну скаргу до розгляду, поновивши йому строк на апеляційне оскарження постанови суду першої інстанції.
Окрім того, доводи апеляційної скарги щодо того, що суд першої інстанції в порушення вимог ст. 268 КУпАП, розглянув справу без участі ОСОБА_1 , чим порушив право на захист є безпідставними, суд сприймає їх як спосіб захисту з метою уникнення відповідальності за вчинене адміністративне правопорушення.
Перевіркою матеріалів справи встановлено, що суд першої інстанції вживав дієві заходи, зокрема про день, час та місце розгляду справи повідомлявся надсиланням судової повістки в електронній формі за допомогою смс-повідомлення.
Також, на офіційному сайті Судової влади http://court.gov.ua/assignments/ в розділі «Список судових справ, призначених до розгляду» дата та місце розгляду справи вказувались одразу після призначення справи до розгляду в судовому засіданні.
Однак, клопотань про відкладення розгляду справи від ОСОБА_1 до суду не надходило. За таких обставин, місцевий суд дійшов правильного висновку, про умисне ухилення правопорушника від явки до суду та можливість розгляду справи за його відсутності.
Окрім того, стаття 268 КУпАП не містить імперативної заборони щодо розгляду справи про адміністративне правопорушення передбачене ст. 126-3 КУпАП за відсутності особи, яка притягується до адміністративної відповідальності.
Разом з цим, ОСОБА_1 було забезпечено право бути присутнім при розгляді справи про адміністративне правопорушення в апеляційному суді, надати особисті пояснення, бути заслуханим судом, надати докази що доводять його невинуватість тощо. 
Відповідно до вимог ст. 245 КУпАП, завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.
За правилами ст. 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, а також з`ясувати інші обставини, що мають істотне значення для правильного вирішення справи.
Приписами статей 251, 252 КУпАП визначено, що доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, свідків, а також іншими документами.
Частиною 3 ст. 126 КУпАП, передбачено правопорушення, що полягає у керуванні транспортним засобом особою, стосовно якої встановлено тимчасове обмеження у праві керування транспортними засобами.
Стаття 28 Закону України «Про виконавче провадження» передбачає, що постанови про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві керування транспортними засобами надсилаються рекомендованим поштовим відправленням і боржник вважається повідомленим про початок примусового виконання рішень, якщо йому надіслано постанову про відкриття виконавчого провадження за адресою, зазначеною у виконавчому документі.
Частиною 9 ст. 71 Закону України «Про виконавче провадження» визначено, що постанова про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві керування транспортними засобам направляються до виконання відповідними органами після закінчення строку, визначеного ч. 5 ст. 74 цього Закону, для оскарження рішення, дії виконавця, якщо рішення, дії виконавця не були оскаржені.
У своїх рішеннях «Ірландія проти Сполученого Королівства» від 18.01.1978 року, «Коробов проти України» від 21.10.2011 року, ЄСПЛ звертає увагу, що при оцінці доказів суд, як правило, застосовує критерій доведення «поза розумним сумнівом», така доведеність може випливати із співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків.
Отже суд першої інстанції, перевіряючи наявність чи відсутність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 126 КУпАП, зобов`язаний перевірити: наявність постанови державного виконавця про обмеження ОСОБА_1 у праві керування ним транспортними засобами; факт обізнаності ОСОБА_1 про наявність відносно нього постанови державного виконавця про його обмеження у праві керування ним транспортними засобами; наявність чи відсутність постанови про скасування заходів примусового виконання рішень.
Із матеріалів справи вбачається, що суд першої інстанції розглядаючи матеріали справи про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 повністю дотримався вимог законодавства України про адміністративні правопорушення, та постановив законне, обґрунтоване та вмотивоване рішення.
У судовому засіданні суду апеляційної інстанції ОСОБА_1 вказав, що дійсно він 24.10. 2021 року та 25.10.2021 року керував транспортним засобом «Toyota Corolla», реєстраційний номер НОМЕР_1 у м. Кропивницький та був зупинений працівниками поліції у зв`язку з порушенням правил дорожнього руху. Під час спілкування з працівниками поліції, він був обізнаний про заборгованість по сплаті аліментів та у зв`язку з тим, що у нього виникла така заборгованість, державним виконавцем була винесена постанова про обмеження його у праві керування транспортним засобом. Наразі він працює офіційно механіком і з його заробітної плати відраховуються кошти на аліменти. Вказав, що на сьогоднішній день заборгованість по сплаті аліментів повністю не погашена. Зазначив, що 24.10.2021 року при зупинці його працівниками поліції, обмеження ще не було скасовано, тому працівники поліції склали адміністративний протокол.
Під час апеляційного розгляду справи, також для забезпечення дотримання прав особи, притягнутої до адміністративної відповідальності, передбачених ч. 3 ст. 126 КУпАП повторно досліджені наступні докази:
- протоколи про адміністративне правопорушення серії ААБ №115665 від 24.10.2021 року та серія ААБ №115825 від 25.10.2021 року, з яких вбачається, що ОСОБА_1  24.10.2021 року та 25.10.2021 року  в місті Кропивницький керував транспортним засобом «Toyota Corolla», реєстраційний номер НОМЕР_1 , будучи обмеженим тимчасово у праві керування транспортними засобами згідно постанови Подільського відділу державної виконавчої служби у місті Кропивницький Південно-Східного міжрегіального управління Міністерстава юстиції (м. Дніпро) ВП №55299062 від 18.06.2021 року;
- постанову старшого державного виконавця Подільського відділу державної виконавчої служби у місті Кропивницький Південно-Східного міжрегіального управління Міністерстава юстиції (м. Дніпро) ВП №55299062 від 18.06.2021 року про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві керування транспортним засобом, відповідно до якої ОСОБА_1 встановлено тимчасове обмеження у праві керування транспортними засобами до погашення заборгованості зі сплати аліментів у повному обсязі згідно виконавчого листа №405/4212/17№2/405/1007/17 виданого 21.11.2017 року.
Посилання ОСОБА_1 в апеляційній скарзі на те, що йому не було відомо про наявність будь-яких обмежень, апеляційний суд оцінює критично з огляду на наступне.
З постанови про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві керування транспортними засобами вбачається, що 18.06.2021 року на підставі виконавчого листа №405/4212/17№2/405/1007/17 виданого 21.11.2017 року ухвалено постанову про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві керування транспортними засобами щодо заборгованості зі сплати аліментів сукупний розмір якої перевищує суму відповідних платежів за шість місяців.
Зазначене свідчить про те, що ОСОБА_1 був обізнаний, що з нього стягуються аліменти на утримання дитини, а отже і про заборгованість по сплаті аліментів він також був обізнаний.
Крім того, згідно зазначеної постанови вбачається, що копію постанови направлено сторонам виконавчого провадження.
Отже, вказана постанова надсилалася сторонам виконавчого провадження для відома та для виконання.
Доводи апеляційної скарги про те, що матеріали справи про адміністративне правопорушення не містять жодних доказів того, що про встановлені державним виконавцем обмеження будь-яким способом було доведено до відома апелянта, суд прийняти до уваги не може з огляду на те, що виконавчий лист знаходиться на виконанні з 2017 року, стягнення триває, та особі, що притягнута до адміністративної відповідальності, достеменно відомо про наявність у нього обов`язку зі своєчасної та повної сплати аліментів на утримання дитини.
Більш того, з досліджених апеляційним судом відеозаписів з бодікамер працівників поліції, вбачається, що під час перевірки документів при спілкуванні з працівниками поліції ОСОБА_1 не спростовував факт керування транспортним засобом за наявності тимчасового обмеження у праві керування транспортними засобами, оскільки пояснював, що напередодні його вже зупиняли працівники поліції та складали протокол про адміністративне правопорушення за керування транспортним засобом, будучи обмеженим у такому праві.
Щодо доводів ОСОБА_1 про те, що постанова державного виконавця від 18.06.2021 року у виконавчому провадженні №55299062 скасована 23.11.2021 року у зв`язку із сплатою ним заборгованості по аліментам, тому він мав право на керування транспортним засобом, є необґрунтованими та безпідставними, оскільки зазначена постанова була винесена через місяць після складення стосовно нього протоколів про адміністративні правопорушення серія ААБ №115665 від 24.10.2021 року та серія ААБ №115825 від 25.10.2021 року за ч.3 ст.126 КУпАП. У підтвердження того, що ОСОБА_1 станом на 24.10.2021 року сплатив заборгованість по аліментам, останній будь-яких доказів ні працівникам поліції ні суду не надав.
Разом з тим, під час апеляційного розгляду ОСОБА_1 підтвердив про існування заборгованості по аліментам в розмірі 30 000 грн., яку він не виконав .
За таких обставин суд першої інстанції обґрунтовано визнав ОСОБА_2 винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 126 КУпАП. Вказані висновки суду відповідають зібраним у справі доказам, яким судом дана належна оцінка, правильно визначена юридична природа правовідносин, що виникли, і закон, який їх регулює, а доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, обґрунтовано викладених в мотивувальній частині оскаржуваного рішення.
Одночасно, доводи апеляційної скарги щодо порушення судом норм матеріального та процесуального права зводяться до незгоди з висновками суду, особистого тлумачення норм матеріального і процесуального права та не впливають на фактичні обставини справи, які встановлені судом відповідно до законодавства та на законність судового рішення.
Відповідно до ст. 23 КУпАП, адміністративне стягнення є мірою відповідальності і застосовується з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобігання вчиненню нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами.
При призначенні   ОСОБА_1   виду та розміру адміністративного стягнення районний суд в повній мірі врахував суспільно небезпечний характер вчиненого ним правопорушення, його особу та призначив справедливе адміністративне стягнення, яке є достатнім для виправлення останнього, а також запобіганню вчинення ним, а так само іншими особами аналогічних правопорушень.  
Порушень закону під час складання протоколу про адміністративне правопорушення та при розгляді справи в суді першої інстанції, які б стали підставою для скасування по суті правильного прийнятого рішення судом апеляційної інстанції не встановлено.
Підстави для закриття адміністративної справи за відсутністю складу адміністративного правопорушення відсутні.
Враховуючи викладене, апеляційна скарга ОСОБА_1 підлягає залишенню без задоволення, а постанова Кіровського районного суду м. Кіровограда від 30.11.2021 року - залишенню без змін.
Керуючись ст. 294 КУпАП, апеляційний суд
П О С Т А Н О В И В:        
Поновити ОСОБА_1 строк на апеляційне оскарження постанови Кіровського районного суду м. Кіровограда від 30.11.2021 року.
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а постанову Кіровського районного суду м. Кіровограда від 30.11.2021 року щодо ОСОБА_1 – без зміни.
Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя: (підпис)