Дата документу 09.02.2022 Справа № 330/869/21

ЗАПОРІЗЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД

Є.У.№ 330/869/21                                        Головуючий у 1 інстанції: Гусарова В.В.
№ 22-ц/807/110/22                                                Суддя-доповідач: Крилова О.В.

 
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

9 лютого 2022 року        м. Запоріжжя

Запорізький апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого:                Крилової О.В.
суддів:                Дашковської А.В.
                       Подліянової Г.С.

розглянувши в порядку спрощеного письмового провадження без виклику учасників справи цивільну справу заапеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Якимівського районного суду Запорізької області від 30 червня 2021 року у справі за позовом  ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення аліментів на утримання дочки, яка після набуття повноліття продовжує навчання,

ВСТАНОВИВ

В квітні 2021 року  ОСОБА_2 звернулася до суду із позовом до  ОСОБА_1 про стягнення аліментів на її утримання, як дочки відповдіача, яка після набуття повноліття продовжує навчання.

В обґрунтування позовних вимог зазначала, що її батьком є ОСОБА_1 , що підтверджується відповідним свідоцтвом про народження (до позову додається копія). На даний час позивач є повнолітньою особою, після набуття повноліття продовжує навчатись на 1 курсі Харківського національного університету імені В.Н.Каразіна за держзамовленням, тобто на бюджетній основі ( до позову додається довідка з місця навчання), строк навчання становить з 28 серпня 2020 року по 30 червня 2026 року. Позивач навчається на денній формі навчання, а отже вона не має змоги влаштуватись на роботу, щоб самостійно себе утримувати. Крім того позивачу необхідно витрачати грошові кошти для проживання в гуртожитку, де вона зареєстрована, вартість такого проживання становить 6 240 грн. на рік , або 520 грн. на місяць. Зазначена обставина підтверджується довідкою про реєстрацію місця проживання позивача (до позову додається копія довідки про реєстрацію), довідку про вартість проживання в гуртожитку позивач не може надати у зв`язку з перебуванням бухгалтерії студентського містечка на карантині. Крім того у зв`язку з навчанням в освітньому закладі та проживанням в іншому місті, відмінному від колишнього місця проживання, позивач вимушена також нести додаткові витрати, а саме : 1- періодичне придбання постільних речей, білизни, їхнє прання, прасування, придбання миючих засобів, засобів гігієни тощо; 2-для навчання позивач також вимушений купувати підручники, навчальну та методичну літературу, канцелярські товари, відвідувати комп`ютерний заклад де проводяться певні заняття; 3-витрати у вигляді придбанні продуктів харчування, предметів одягу та взуття, за необхідності проїзду на транспорті загального користування по м. Харкову, а за необхідністю і поза межі зазначеного населеного пункту. Такі додаткові витрати підтвердити важко оскільки неможливо отримати чеки за кожен кілограм овочів, м`ясних виробів, сніданків або обідів у їдальні тощо, придбання предметів одягу, білизни, взуття.

Посилаючись на вищезазначене просила суд, стягнути аліменти на утримання повнолітньої дочки, яка продовжує навчання.

Рішенням Якимівського районного суду Запорізької області від 30 червня 2021 року позов задоволено частково.

Не погоджуючись із зазначеним рішенням суду, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій посилаючись на незаконність, неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення судом норм матеріального та процесуального права просить рішення суду першої інстанції скасувати, в частині розміру стягнутих з нього аліментів на утримання доньки та ухвалити в цій частині нове рішення, яким у задоволенні позову відмовлено.

Відповідно до частини першої статті 368 ЦПК України у суді апеляційної інстанції скарга розглядається за правилами розгляду справи судом першої інстанції в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи з урахуванням статті 369 цього Кодексу.
Згідно з частиною тринадцятою статті 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.
Зважаючи на те, що справа є малозначною, її розгляд здійснено в порядку письмового провадження, без виклику сторін.

Перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції та обставини справи в межах доводів апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав. 
Згідно зі ст. 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: 1) неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; 3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; 4) порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.
Неправильним застосуванням норм матеріального права вважається: неправильне тлумачення закону, або застосування закону, який не підлягає застосуванню, або незастосування закону, який підлягав застосуванню.
Порушення норм процесуального права може бути підставою для скасування або зміни рішення, якщо це порушення призвело до неправильного вирішення справи.
У статті 263 ЦПК України визначено, що судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.
Вказаним вимогам рішення суду першої інстанції не відповідає не відповідає.

Судом першої інстанції встановлено що позов заявлено про стягнення аліментів на повнолітню дитину  ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . На даний час вона хоча і є повнолітньою, однак продовжує навчатись на 1 курсі денної форми навчання Харківського національного університету за державним замовленням та не має змоги влаштуватись на роботу, щоб самостійно отримувати заробіток.

Задовольняючи частково позов, суд першої інстанції виходив з того, що відповідно до ст. 199 СК України якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на утримання припиняється у разі припинення навчання.

Разом з тим,суд першої інстанції не проаналізував надані сторонами докази та не мотивував свій висновок про те, що відповідач здатен надавати матеріальну допомогу повнолітній дитині.

Згідно ст. 200 СК України суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу.

Позивачем не надано жодних відомостей про дохід відповідача, хоча суд першої інстанції констатував, що дохід відповідача не є стабільним.

Не надано жодних доказів на обґрунтування вимог щодо стягнення з відповідача аліментів на утримання повнолітньої дочки у частці від доходу відповідача, що свідчить про суперечливість висновків суду.

Визначаючи про стягнення з відповідача аліментів на утримання повнолітньої дитини у розмірі 1/6 частки його доходів, суд взагалі не мав у своєму розпорядження відомостей про розмір цих доходів.

Крім того, суд стягнув аліменти на повнолітню дитину у розмірі не меншому ніж 50% прожиткового мінімуму для особи відповідного віку, що взагалі не передбачено чинним законодавством. Положення Сімейного Кодексу не обмежують мінімальний розмір аліментів, які стягуються на повнолітню особу.

Відтак суд першої інстанції фактично стягнув з відповідача аліменти у розмірі не меншому ніж половина прожиткового мінімуму дорослої працездатної людини (2481:2=1240,50 гр.), не з`ясувавши при цьому ані розмір потреб дитини, ані розмір інших її доходів ( утримання від матері, стипендія тощо).

Позивачем такі відомості також не надані.

Разом з тим, відповідач надав копію свідоцтва про народження, з якої вбачається, що він має ще одну неповнолітню дитину ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_2 , також довідку про те, що він має хвору матір, яка за довідкою ЛКК потребує постійного стороннього догляду, що за доводами відповідача унеможливлює його працевлаштування.

У оскаржуваному судовому рішенні суд першої інстанції зазначив що за положеннями ст. 199 СК України утримання батьками повнолітніх дітей, які продовжують навчання, допускається лише за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу.

Натомість всупереч таким положенням суд зазначив про обов`язок батька утримувати повнолітню дитину з огляду на його працездатність.
За таких обставин оскаржуване рішення підлягає скасуванню ухваленням нового про відмову у задоволені позовних вимог. 

Керуючись ст. ст. 374, 376, 382 ЦПК України, суд,-

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу  ОСОБА_1 задовольнити.

Рішення Якимівського районного суду Запорізької області від 30 червня 2021 року по цій справі скасувати.

Ухвалити нове рішення.

Позов ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення аліментів на утримання дочки, яка після набуття повноліття продовжує навчання, залишити без задоволення. 

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, проте може бути оскаржена безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повної постанови, лише у випадку якщо: а) касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики; б) особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до цього Кодексу позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи; в) справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу; г) суд першої інстанції відніс справу до категорії малозначних помилково.

Повний текст постанови складено 9 лютого 2022 р.

Головуючий                                                                О.В. Крилова

Судді:                                                                        А.В. Дашковська

                                                                               Г.С. Подліянова