УХВАЛА

21 лютого 2022 року 
м. Київ
справа № 340/6958/21
провадження № К/990/4258/22  

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:
судді-доповідача – Смоковича М. І.,
суддів: Кашпур О. В., Уханенка С. А.,
перевіривши касаційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Кіровоградського окружного адміністративного суду від 08 жовтня 2021 року та постанову Третього апеляційного адміністративного суду від 13 січня 2022 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Житомирського військового інституту імені С. П. Корольова про визнання протиправними та зобов`язання вчинити дії,
в с т а н о в и в :
ОСОБА_1 звернувся до Кіровоградського окружного адміністративного суду з позовом до Житомирського військового інституту імені С. П. Корольова, в якому просив:
визнати протиправними дії відповідача щодо невиплати ОСОБА_1 підйомної допомоги у зв`язку із переміщенням до Житомирського військового інституту імені С. П. Корольова;
визнати протиправним дії відповідача щодо невиплати позивачу розміру індексації грошового забезпечення за період проходження служби за контрактом у Житомирському військовому інституту імені С. П. Корольова;
зобов`язати відповідача виплатити ОСОБА_1 підйомну допомогу у зв`язку із переміщенням до Житомирського військового інституту імені С. П. Корольова у розмірі встановленому пунктом 2 Інструкції про порядок виплати військовослужбовцям Збройних Сил України підйомної допомоги, затвердженої наказом Міноборони № 370 від 22 жовтня 2001 року;
зобов`язати відповідача виплатити позивачу індексації грошового забезпечення за період проходження служби за контрактом у Житомирському військовому інституті імені С. П. Корольова.
Ухвалою Кіровоградського окружного адміністративного суду від 29 вересня 2021 року позовну заяву залишено без руху, з огляду на необхідність надання до суду заяви про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду з доказами поважності причин пропуску строку звернення до суду з даним адміністративним позовом в частині першої та третьої позовних вимог.
На виконання вимог указаної ухвали суду 01 жовтня 2021 року позивачем подано заяву про поновлення процесуального строку, яку обґрунтовано тим, що згідно висновків Конституційного Суду України в рішенні від 15 жовтня 2013 року № 8-рп/2013 у випадку порушення роботодавцем законодавства про оплату праці не обмежується будь-яким строком звернення працівника до суду з позовом про стягнення заробітної плати, що йому належить, тобто усіх виплат, на які працівник має право згідно з умовами трудового договору і відповідно до державних гарантій, встановлених законодавством, незалежно від того, чи було здійснене роботодавцем нарахування таких виплат.
Ухвалою Кіровоградського окружного адміністративного суду від 05 жовтня 2021 року позовні вимоги роз`єднано, залишивши у справі 340/6482/21 позовні вимоги щодо:
визнання протиправними дій відповідача щодо невиплати ОСОБА_1 розміру індексації грошового забезпечення за період проходження служби за контрактом у Житомирському військовому інституту імені С. П. Корольова;
зобов`язання відповідача виплатити позивачу індексації грошового забезпечення за період проходження служби за контрактом у Житомирському військовому інституті імені С. П. Корольова.
Ухвалою Кіровоградського окружного адміністративного суду від 06 жовтня 2021 року прийнято до провадження матеріали позовної заяви № 340/6958/21 в яких позивач просить:
визнати протиправними дії відповідача щодо невиплати йому підйомної допомоги у зв`язку із переміщенням до Житомирського військового інституту імені С. П. Корольова;
зобов`язати відповідача виплатити позивачу підйомну допомогу у зв`язку із переміщенням до Житомирського військового інституту імені С. П. Корольова в розмірі, встановленому пунктом 2 Інструкції про порядок виплати військовослужбовцям Збройних Сил України підйомної допомоги, затвердженої наказом Міноборони № 370 від 22 жовтня 2001 року.
Ухвалою Кіровоградського окружного адміністративного суду від 08 жовтня 2021 року, залишеною без змін постановою Третього апеляційного адміністративного суду від 13 січня 2022 року, визнано неповажними причини пропуску строку звернення до суду та повернуто позовну заяву позивачеві у відповідності до частини другої статті 123 КАС України.
В мотивування свого рішення суд першої інстанції зазначив, що 10 листопада 2017 року позивача виключено зі списків особового кладу та всіх видів забезпечення Житомирського військового інституту імені С.П. Корольова, отож з 11 листопада 2017 року, на думку цього суду, для позивача почав обраховуватись строк звернення до суду, встановлений частиною п`ятою статті 122 КАС України.
Водночас, із даними позовними вимогами позивач звернувся до суду лише 18 вересня 2021 року, тобто з пропуском строку звернення до суду у понад три роки.
При цьому, суд першої інстанції посилався на висновок Верховного Суду, викладений у постанові від 04 березня 2020 року в справі №802/1854/17-а (провадження №К/9901/49606/18), де указано, що підйомна допомога не входить до складу грошового забезпечення військовослужбовця, а є самостійним видом допомоги, яка виплачується за певних умов при переїзді військовослужбовців на нове місце військової служби в інший населений пункт.
Суд апеляційної інстанції, залишаючи без змін указане судове рішення, зазначив, що позивач не був позбавлений можливості та міг звернутись з позовною вимогою до суду у будь-який час, зокрема, після відрахування з Житомирського військового інституту імені С. П. Корольова. Підйомна допомога є одноразовою виплатою, про виплату або не виплату якої особі має бути відомо. ОСОБА_1 як позивач, який вважає, що його право порушене, мав реальну, об`єктивну можливість виявити належну зацікавленість та вчинити активні дії з метою отримання інформації на підставі яких нормативно-правових актів не було здійснено виплату підйомної допомоги після 10 листопада 2017 року.
Не погоджуючись з ухвалою Кіровоградського окружного адміністративного суду від 08 жовтня 2021 року та постановою Третього апеляційного адміністративного суду від 13 січня 2022 року, ОСОБА_1 оскаржив їх в касаційному порядку.
Перевіривши доводи касаційної скарги та додані до неї матеріали, колегія суддів дійшла висновку, що у відкритті касаційного провадження необхідно відмовити з таких підстав.
Частиною другою статті 328 КАС України встановлено, що у касаційному порядку можуть бути оскаржені ухвали суду першої інстанції про забезпечення позову, заміну заходу забезпечення позову, ухвали, зазначені у пунктах 3 (повернення заяви позивачеві (заявникові)), 4, 12, 13, 17, 20 частини першої статті 294 цього Кодексу, після їх перегляду в апеляційному порядку. 
Повертаючи позов, суд першої інстанції виходив з того, що позивачем пропущено установлений частиною п`ятою статті 122 КАС України місячний строк звернення до суду у справах щодо прийняття громадян на публічну службу, її проходження, звільнення з публічної служби. Такий строк, на думку суду, почав свій обрахунок з 11 листопада 2017 року.
Згідно частин першої, другої статті 118 КАС України процесуальні строки - це встановлені законом або судом строки, у межах яких вчиняються процесуальні дії. Процесуальні строки встановлюються законом, а якщо такі строки законом не визначені - встановлюються судом.
Процесуальні строки визначаються днями, місяцями і роками, а також можуть визначатися вказівкою на подію, яка повинна неминуче настати.
Інститут строків в адміністративному процесі сприяє досягненню юридичної визначеності в публічно-правових відносинах, а також стимулює учасників адміністративного процесу добросовісно ставитися до виконання своїх обов`язків.      Ці строки обмежують час, протягом якого такі правовідносини можуть вважатися спірними; після їх завершення, якщо ніхто не звернувся до суду за вирішенням спору, відносини стають стабільними.
Частиною першої статті 120 КАС України визначено, що перебіг процесуального строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов`язано його початок.
Питання строку звернення до адміністративного суду врегульовано приписами статті 122 КАС України, згідно із частиною першою якої позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.
Відповідно до частини п`ятої статті 122 КАС України для звернення до суду у справах щодо прийняття громадян на публічну службу, її проходження, звільнення з публічної служби встановлюється місячний строк.
Як установлено судом апеляційної інстанції, згідно з витягом з наказу начальника військового інституту Житомирського військового інституту імені С.П. Корольова від 28 липня 2017 року № 25-РС вирішено укласти контракт про проходження військової служби у Збройних Силах України строком на 3 роки з 28 липня 2017 року до 28 липня 2020 року та прийняти на військову службу солдата ОСОБА_1 та укладено з позивачем контракт про проходження військової служби.
Згідно з наказом начальника військового інституту Житомирського військового інституту імені С. П. Корольова від 09 листопада 2017 року № 296 ОСОБА_1 справи та посаду здав і вибув до нового місяця служби військової частини НОМЕР_1 м. Херсон. З 10 листопада 2017 року вирішено включити позивача до списків особового складу 190 навчального центру та всіх видів забезпечення Житомирського військового інституту імені С.П. Корольова.
Положенням частини третьої статті 9-1 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» встановлено, що при переїзді військовослужбовців, які проходять військову службу за контрактом, а також тих, хто перебуває на кадровій військовій службі, на нове місце військової служби в інший населений пункт, у зв`язку з призначенням на військову посаду, їм виплачується підйомна допомога в розмірі місячного грошового забезпечення на військовослужбовця і 50 відсотків місячного грошового забезпечення на кожного члена сім`ї військовослужбовця, який переїжджає з ним на нове місце військової служби.
Строк виплати підйомної допомоги – після винесення наказу відповідного начальника про зарахування на навчання - визначався Інструкцією про порядок виплати військовослужбовцям Збройних Сил України підйомної допомоги, затвердженої наказом Міністерства оборони України № 370 від 22 жовтня 2001 року, яка була чинною на момент виникнення спірних правовідносин.
Верховний Суд зауважує, що склад грошового забезпечення військовослужбовців визначений частиною другою статті 9 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», згідно з якою до грошового забезпечення віднесено: посадовий оклад, оклад за військовим званням; щомісячні додаткові види грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премія); одноразові додаткові види грошового забезпечення. Проте, у наведеному переліку відсутній такий вид виплати як підйомна допомога.
Підйомна допомога військовослужбовцю є самостійним видом допомоги, який має одноразовий характер та виплачується при настанні певних подій.
Отже, за приписами статті 9 зазначеного Закону підйомна допомога не входить до складу грошового забезпечення військовослужбовців. Аналогічна правова позиція вже була викладена Верховним Судом у постановах від 28 листопада 2019 року у справі №802/1470/16-а, від 05 березня 2020 року у справі №802/689/16-а, від 22 липня 2021 року у справі № 520/4403/2020.
Згідно частин першої та другої статті 123 КАС України у разі подання особою позову після закінчення строків, установлених законом, без заяви про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду, або якщо підстави, вказані нею у заяві, визнані судом неповажними, позов залишається без руху. При цьому протягом десяти днів з дня вручення ухвали особа має право звернутися до суду з заявою про поновлення строку звернення до адміністративного суду або вказати інші підстави для поновлення строку.
Якщо заяву не буде подано особою в зазначений строк або вказані нею підстави для поновлення строку звернення до адміністративного суду будуть визнані неповажними, суд повертає позовну заяву.
Отже, звернення до суду з пропуском установленого строку за відсутності поважних причин позбавляє таку особу права захисту в судовому порядку.
Поважними причинами пропуску строку звернення до суду визнаються лише ті обставини, які були об?єктивно непереборними, тобто не залежать від волевиявлення особи, яка звернулась з адміністративним позовом, пов?язані з дійсно істотними обставинами, перешкодами чи труднощами, що унеможливили своєчасне звернення до суду. Такі обставини мають бути підтверджені належними і допустимими доказами.
Верховний Суд зауважує про те, що поновлення пропущеного строку звернення до суду є порушенням принципу правової визначеності, тому має бути достатньо виправданим та обґрунтованим; поновленню підлягає лише той строк, який пропущений з поважних, об`єктивних, непереборних, не залежних від волі та поведінки особи обставин; оцінка поважності причин пропуску строку має здійснюватися індивідуально у кожній справі; будь-які поважні причини пропуску строку не можуть розцінюватися як абсолютна підстава для поновлення строку; необхідно враховувати тривалість пропуску строку та можливі наслідки його відновлення для інших осіб. При цьому доведення поважності причин пропуску строку звернення до адміністративного суду покладається саме на позивача.
Доводи касаційної скарги не спростовують і не ставлять під сумнів установлені судами обставини справи. Зокрема, правильним є висновок судів про те, що незвернення до суду з адміністративним позовом за захистом своїх прав у встановлений процесуальним законом строк через неналежне використання своїх процесуальних прав не є поважною причиною пропуску такого строку.
Отже, Верховний Суд констатує, що суд першої інстанції, позицію якого підтримав апеляційний суд, повертаючи позовну заяву, вірно застосував положення частини другої статті 123 КАС України, правильне їх застосовування є очевидним, а доводи касаційної скарги не викликають сумніву щодо застосування чи тлумачення зазначених норм процесуального права.
Відповідно до пункту 5 частини першої статті 333 КАС України суд касаційної інстанції відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо суд у порядку, передбаченому частинами другою, третьою цієї статті, дійшов висновку, що касаційна скарга є необґрунтованою.
За змістом частини другої цієї ж статті у разі оскарження ухвали (крім ухвали, якою закінчено розгляд справи) суд може визнати касаційну скаргу необґрунтованою та відмовити у відкритті касаційного провадження, якщо правильне застосовування норми права є очевидним і не викликає розумних сумнівів щодо її застосування чи тлумачення.
За такого правового регулювання та обставин справи у відкритті касаційного провадження необхідно відмовити.
На підставі викладеного, керуючись статтями 3, 333 Кодексу адміністративного судочинства України, Верховний Суд
у х в а л и в :
Відмовити у відкритті касаційного провадження за скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Кіровоградського окружного адміністративного суду від 08 жовтня 2021 року та постанову Третього апеляційного адміністративного суду від 13 січня 2022 року у справі № 340/6958/21 за позовом ОСОБА_1 до Житомирського військового інституту імені С. П. Корольова про визнання протиправними та зобов`язання вчинити дії.
Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддями, є остаточною та не може бути оскаржена.

Суддя-доповідач                                                                                М. І. Смокович

Судді                                                                                                    О. В. Кашпур

                                                                                                    С. А. Уханенко