Ухвала
 
17 січня 2022 року
м. Київ
 
справа № 569/5855/21
провадження № 61-21252ск21
 
Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду: 
 
Сердюка В. В. (суддя-доповідач), Мартєва С. Ю., Фаловської І. М.,
 
розглянув касаційну скаргуПриватного акціонерного товариства «Страхова компанія «АРКС» на рішення Рівненського міського суду Рівненської області від 14 липня 2021 року та постанову Рівненського апеляційного суду від 16 листопада 2021 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «АРКС» про відшкодування шкоди, завданої смертю,

ВСТАНОВИВ:
 
У березні 2021 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «АРКС» (далі - ПрАТ «СК «АРКС») про відшкодування шкоди, завданої смертю.
 
Позовна заява мотивована тим, що 18 серпня 2017 року близько                   21 год 23 хв на вулиці Дубенській у місті Рівне сталася дорожньо-транспортна пригода, під час якої автомобіль марки «MercedesVito», реєстраційний номер НОМЕР_1 , під керуванням водія ОСОБА_2 , здійснив наїзд на велосипедиста ОСОБА_3 , який від отриманих травм помер на місці. 
 
Цивільно-правова відповідальність ОСОБА_2 на момент вчинення дорожньо-транспортної пригоди була застрахована у ПрАТ «СК «АРКС». 
Постановою слідчого управління Головного управління Національної поліції України у Рівненській області від 29 грудня 2017 року кримінальне провадження було закрито у зв`язку з відсутністю в діях водія            ОСОБА_2 складу кримінального правопорушення. 
 
20 січня 2020 року ОСОБА_1 , як дружина померлого ОСОБА_3 , звернулася до відповідача з заявою про виплату їй страхового відшкодування (моральну шкоду).
 
Страховик визнав подію страховим випадком та відповідно до                 статті 36 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» здійснив позивачу виплату страхового відшкодування в розмірі 6 400 грн, відрахувавши від цієї суми 18 % податку на доходи фізичних осіб та 1,5 % військового збору.
 
Позивач, не погоджуючись з проведених відповідачем розрахунком, просила стягнути на свою користь 7 648,00 грн страхового відшкодування як грошову компенсацію за спричинену моральну шкоду, та судові витрати.
 
Рішенням Рівненського міського суду Рівненської області від 14 липня       2021 року, залишеним без змін постановою Рівненського апеляційного суду від 16 листопада 2021 року, позов задоволено. Стягнуто з ПрАТ «СК «АРКС» на користь ОСОБА_1 7 648,00 грн відшкодування, як грошову компенсацію за спричинену моральну шкоду. Вирішено питання про розподіл судових витрат.
 
Рішення суду першої інстанції, з яким погодився й апеляційний суд, мотивоване тим, що статтею 27 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» визначено розмір регламентної виплати, а її зменшення страховиком на власний розсуд на підставі пункту 36.3 статті 36 вказаного Закону, з урахуванням обставин справи, є неправомірним та безпідставним. Особа, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, відповідає за завдану шкоду, якщо вона не доведе, що шкода була завдана внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого. Таких обставин судом не встановлено. Загиблий не відноситься до кола осіб, на яких покладається відповідальність за завдання моральної шкоди позивачу. 
 
22 грудня 2021 року ПрАТ «СК «АРКС» звернулося до Верховного Суду з касаційною скаргою на рішення Рівненського міського суду Рівненської області від 14 липня 2021 року та постанову Рівненського апеляційного суду від 16 листопада 2021 року, в якій заявник просить скасувати судові рішення судів першої та апеляційної інстанцій і ухвалити нове рішення про відмову у задоволенні позову, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права.
 
Вивчивши касаційну скаргу та додані до неї матеріали, Верховний Суд дійшов висновку про відмову у відкритті касаційного провадження, оскільки касаційна скарга подана на судове рішення у малозначній справі, що не підлягає касаційному оскарженню.
 
Відповідно до пункту 8 частини статті 129 Конституції України основними засадами судочинства є забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення.
 
Згідно з прецедентною практикою Європейського суду з прав людини, яка є джерелом права (стаття 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини»), умови прийнятності касаційної скарги, відповідно до норм законодавства, можуть бути суворішими, ніж для звичайної заяви. 
 
Зважаючи на особливий статус суду касаційної інстанції, процесуальні процедури у суді касаційної інстанції можуть бути більш формальними, враховуючи те, що провадження здійснюється судом після розгляду справи судом першої інстанції, а потім судом апеляційної інстанції.
 
Велика Палата Верховного Суду у постанові від 27 жовтня 2020 року 
у справі № 127/18513/18 (провадження № 14-145цс20) вказала, 
що касаційний перегляд вважається екстраординарним з огляду 
на специфіку повноважень суду касаційної інстанції з точки зору обмеження виключно питаннями права та більшим ступенем формальності процедур. У ЦПК України визначено баланс між такими гарантіями права на справедливий судовий розгляд, як право на розгляд справи судом, встановленим законом (пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини 
і основоположних свобод), та принципом остаточності судових рішень 
resjudicata, фактично закріплено перехід до моделі обмеженої касації, що реалізується за допомогою введення процесуальних фільтрів з метою підвищення ефективності касаційного провадження.
 
Пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України передбачено, що не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у малозначних справах та у справах з ціною позову, що не перевищує двохсот п`ятдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім випадків, якщо: а) касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики; б) особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до цього Кодексу позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи; в) справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу; г) суд першої інстанції відніс справу до категорії малозначних помилково.
 
Відповідно до пункту 1 частини шостої статті 19 ЦПК України для цілей цього Кодексу малозначними справами є справи, у яких ціна позову не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.
 
Для цілей цього Кодексу розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб вираховується станом на 1 січня календарного року, в якому подається відповідна заява або скарга, вчиняється процесуальна дія чи ухвалюється судове рішення (частина дев`ята статті 19 ЦПК України).
 
Предметом позову у цій справі є відшкодування моральної шкоди, заподіяної смертю особи,  при цьому вказана позовна вимога є майновою, оскільки позивач визначив у грошовому вимірі. Тобто ціна позову становить 7 648,00 грн, яка станом на 01 січня 2021 року не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб (2 270 грн х 100 = 227 000 грн).
 
При цьому, Верховним Судом досліджено та взято до уваги: ціну та предмет позову, складність справи, доводи касаційної скарги, а також значення справи для сторін і суспільства, практику розгляду справ з даної категорії.
 
Європейський суд з прав людини вказує, що було б важко погодитись з тим, що Верховний Суд у ситуації, коли відповідне національне законодавство дозволило йому відфільтрувати справи, що надходять до нього, має бути пов`язаним з помилками нижчих судів при визначенні питання щодо надання комусь доступу до нього. В іншому випадку це може серйозно заважати роботі Верховного Суду і зробить неможливим виконання Верховним Судом своєї специфічної ролі. У прецедентній практиці Суду вже було підтверджено, що повноваження вищого суду щодо визначення своєї юрисдикції не можуть бути обмежені таким чином (рішення у справі «Зубац проти Хорватії», заява № 40160/1, від 05 квітня 2018 року).
 
Європейський суд з прав людини зазначає, що застосування критерію малозначності справи у цій справі було передбачуваним, справа була розглянута судами двох інстанцій, які мали повну юрисдикцію, заявник не продемонструвала наявності виключних обставин, які за положеннями кодексу могли вимагати касаційного розгляду справи (рішення у справі «Азюковська проти України», від 09 жовтня 2018 року, заява № 47921/08). 
 
Підстав, які б спростовували віднесення цієї справи до категорії малозначних, касаційна скарга не містить і суд касаційної інстанції їх не встановив.
 
Відповідно до вимог пункту 1 частини другої статті 394 ЦПК Українисуд відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційну скаргу подано на судове рішення, що не підлягає касаційному оскарженню.
 
Наведене відповідає Рекомендаціям № R(95) 5 Комітету Міністрів Ради Європи від 07 лютого 1995 року, який рекомендував державам-членам вживати заходи щодо визначення кола питань, які виключаються з права на апеляцію та касацію, щодо попередження будь-яких зловживань системою оскарження. Відповідно до частини «с» статті 7 цієї Рекомендації скарги до суду третьої інстанції мають передусім подаватися відносно тих справ, які заслуговують на третій судовий розгляд, наприклад справ, які розвиватимуть право або сприятимуть однаковому тлумаченню закону. Вони також можуть бути обмежені скаргами у тих справах, де питання права мають значення для широкого загалу. Від особи, яка подає скаргу, слід вимагати обґрунтування причин, з яких її справа сприятиме досягненню таких цілей.
 
Зазначення у постанові Рівненського апеляційного суду від 16 листопада 2021 року про можливість її оскарження в касаційному порядку не є підставою для перегляду справи судом касаційної інстанції, оскільки такий перегляд не відповідатиме положенням пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод у частині права особи на розгляд справи судом, встановленим законом.
 
Отже, оскільки касаційну скаргу подано на судові рішення у малозначній справі, що не підлягають касаційному оскарженню, у відкритті касаційного провадження у справі слід відмовити.
 
За наведених обставин не потребує окремого розгляду питання дотримання особою, яка подала касаційну скаргу, вимог статей 390 та 392 ЦПК України.
 
Керуючись статтею 129 Конституції України, статями 19, 389, 394 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду
 
УХВАЛИВ:
 
У відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «АРКС» на рішення Рівненського міського суду Рівненської області від 14 липня 2021 року та постанову Рівненського апеляційного суду від 16 листопада 2021 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «АРКС» про відшкодування шкоди, завданої смертю, відмовити.
 
Копію ухвали та додані до скарги матеріали направити особі, яка подала касаційну скаргу. 
 
Ухвала суду касаційної інстанції оскарженню не підлягає.
 
Судді:                                                                                                В. В. Сердюк

С. Ю. Мартєв

І. М. Фаловська