ХМЕЛЬНИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 лютого 2022 року
м. Хмельницький

Справа № 676/2835/21
Провадження № 22-ц/4820/97/22

Хмельницький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ: П`єнти І.В. (суддя-доповідач), Корніюк А.П., Талалай О.І.
 
секретар судового засідання Філіпчук О.В.

за участю позивача ОСОБА_1 та його представника ОСОБА_2 

розглянув у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Приватного підприємства «Форест-Україна» про стягнення заробітної плати та компенсації за несвоєчасно виплачену заробітну плату, визнання звільнення незаконним, зобов`язання скасувати наказ про звільнення, поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу та моральної шкоди, за апеляційною скаргою Приватного підприємства «Форест-Україна» на рішення Кам`янець-Подільського міськрайонного суду Хмельницької області від 11 жовтня 2021 року (суддя Шевцова Л. М.).
Заслухавши доповідача, пояснення учасника справи та його представника, перевіривши матеріали справи, ознайомившись з доводами апеляційної скарги, суд

в с т а н о в и в:
У травні 2021 року  ОСОБА_1  звернувся до суду з позовом до ПП «Форест-Україна» про стягнення невиплаченої заробітної плати, визнання звільнення незаконним, поновлення на роботі, стягнення ереднього заробітку за час вимушеного прогулу та моральної шкоди.
В обґрунтування позову зазначав, що у червні 2020 року його було прийнято на посаду машиніста екскаватора одноковшового в ПП «Форест-Україна».
З 9.00 22.10.2020 по 9.00 29.10.2020 він знаходився у Кам`янець-Подільському об`єднаному міському територіальному центрі комплектування та соціальної підтримки для уточнення військово-облікових даних та проходження військово-лікарської комісії. 
30 жовтня 2020 року відповідно до наказу в/ч НОМЕР_1 №222 від 30.10.2020 його було прийнято на військову службу за контрактом терміном на 6 місяців. 
Зазначав, що 04.11.2020 надіслав на адресу директора підприємства заяву про вивільнення його від службових обов`язків у зв`язку з прийняттям на військову службу за контрактом на час особливого періоду та додав копію відповідного наказу. Разом з тим, від роботодавця отримав лист про те, що підприємство не буде виплачувати йому кошти, за час перебування на військовій службі. 
Позивач в березні 2021 надіслав заяву директору підприємства про надання додаткової відпустки, як учаснику бойових дій, однак отримав відповідь про те, що він не перебуває у трудових відносинах з підприємством, так як його було звільнено з роботи за прогули без поважних причин. Проте, як зазначає позивач, на момент звільнення та до 30.04.2021 він перебував у складі Збройних Сил України в районах здійснення заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації в Донецькій та Луганській областях. В зв`язку з чим і вчасно не міг звернутись до суду за захистом своїх прав щодо незаконного звільнення.
Посилається на те, що йому не було виплачено в повному обсязі заробітну плату за період роботи на підприємстві, компенсацію за невикористану відпустку та компенсацію за несвоєчасно виплачену заробітну плату за період з червня 2020 року по жовтень 2020 року в розмірі 16 872,25 грн. При цьому, вимушений прогул тривав з листопада 2020 року по 14.05.2021, за вказаний період середній заробіток за час вимушеного прогулу становить 30 333,33 грн.
          Вважає, що неправомірними діями відповідача йому також завдано моральної шкоди, яку позивач оцінює в розмірі 10 000 грн, яка полягає у душевних стражданнях та переживаннях у зв`язку з втратою роботи та відсутність коштів для утримання своєї сім`ї.
Ухвалою Кам`янець-Подільського міськрайонного суду Хмельницької області від 03.08.2021 за заявою позивача позовні вимоги в частині поновлення ОСОБА_1 на роботі залишено без розгляду.
Рішенням Кам`янець-Подільського міськрайонного суду Хмельницької області від 11 жовтня 2021 року позов ОСОБА_1 задоволено частково. Стягнуто з ПП «Форест-Україна» на користь ОСОБА_1 заборгованість по заробітній платі за період з червня 2020 року по жовтень 2020 року в сумі 16 672,25 грн та за період з листопада 2020 року по 14 травня 2021 року в розмірі 30 333,33 грн. У задоволенні позовних вимог про стягнення з ПП «Форест-Україна» на користь  ОСОБА_1  10 000 грн моральної шкоди відмовлено. Стягнуто з ПП «Форест-Україна»  судовий збір на користь держави в розмірі 908 грн. Рішення в частині стягнення заробітної плати за один місяць допущено до негайного виконання.
Додатковим рішенням Кам`янець-Подільського міськрайонного суду Хмельницької області від 14 грудня 2021 року визнано незаконним звільнення ОСОБА_1 з посади машиніста екскаватора одноковшового приватного підприємства «Форест-Україна» та зобов`язано директора приватного підприємства скасувати наказ від 27.11.2020 №66-ОС.
В апеляційній скарзі ПП «Форест-Україна» не погоджується з рішенням суду першої інстанції в частині стягнення з ПП «Форест-Україна» на користь позивача заборгованості по заробітній платі за період з червня 2020 року по жовтень 2020 року в сумі 16 672,25 грн та за період з листопада 2020 року по 14 травня 2021 року в розмірі 30 333,33 грн, просить його скасувати в цій частині та ухвалити нове судове рішення про відмову у задоволенні позовних вимог. При цьому, посилається на недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції вважав встановленими, порушення судом норм процесуального права, неправильне застосування норм матеріального права. Вказує, що суд не звернув уваги на те, що позивачем було пропущено встановлений ч. 1 ст. 233 КЗпП України місячний строк на звернення до суду із позовними вимогами про визнання незаконним звільнення та поновлення на роботі, при цьому клопотання про поновлення пропущеного строку не подавав. Зазначає, що ухвалюючи оскаржуване рішення в частині стягнення заборгованості по заробітній платі, суд не обґрунтував у чому полягає незаконність наказу роботодавця про звільнення працівника. Крім того, як зазначає апелянт, суд всупереч вимогам ЦПК України, не дослідив та не надав оцінку жодному письмовому доказу, що були надані відповідачем.
Рішення суду першої інстанції в частині вирішення позовних вимог про визнання незаконним звільнення позивача з посади машиніста екскаватора одноковшового та зобов`язання директора ПП «Форест-Україна» скасувати наказ про звільнення позивача, стягнення моральної шкоди відповідачем ПП «Форест-Україна» не оскаржується, а тому апеляційним судом, відповідно до ч. 1 ст. 367 ЦПК України, не переглядається.
В судовому засіданні позивач ОСОБА_1 та його представник ОСОБА_2 просили апеляційну скаргу залишити без задоволення.
Представник відповідача ПП «Форест-Україна» в судове засідання не з`явився, про день, місце і час слухання справи повідомлений належним чином.
Колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з таких підстав.
Частиною 1 статті 367 ЦПК України визначено, що суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. 
У разі якщо апеляційна скарга подана на рішення щодо частини вирішених вимог, суд апеляційної інстанції відповідно до принципу диспозитивності не має права робити висновків щодо неоскарженої частини ні в мотивувальній, ні в резолютивній частині судового рішення, а в описовій частині повинен зазначити, в якій частині вимог судове рішення не оскаржується.
Відповідно до ч. 1 ст. 376 ЦПК України, підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд визнав встановленими, невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи, порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.
Так, задовольняючи позовні вимоги ОСОБА_1 про стягнення заборгованість по заробітній платі, компенсації за невикористану відпустку, компенсації за несвоєчасно виплачену заробітну плату, середнього заробітку за час вимушеного прогулу, суд першої інстанції виходив з того, що позивач перебував з відповідачем у трудових відносинах, при звільненні не отримав повного розрахунку, який підлягає стягненню з відповідача, крім того, встановивши незаконність звільнення позивача з підстав п. 4 ч. 1 ст. 40 КЗпП України, дійшов висновку про стягнення на користь позивача середнього заробітку за час вимушеного прогулу.
Проте, судова колегія не погоджується із висновком суду першої інстанції в частині визначення розміру загальної заборгованості по заробітній платі, компенсації за невикористану відпустку, компенсації за несвоєчасно виплачену заробітну плату, що підлягає стягненню з ПП «Форест-Україна», оскільки цей висновок не повністю відповідає фактичним обставинам справи та вимогам чинного законодавства.
Судом першої інстанції встановлено, що в період з 19.06.2020   ОСОБА_1  працював у ПП «Форест-Україна» на  посаді машиніста екскаватора одноковшового, з окладом згідно штатного розпису з 19.06.2020. 
Згідно з наказом №66-ОС від 27.11.2020, застосовано до  позивача  ОСОБА_1  дисциплінарне стягнення у вигляді звільнення з роботи за п. 4 ч. 1 ст. 40 КЗпП України. Датою звільнення визначено 27 жовтня 2020 року (а.с. 10).
           Відповідно до розрахунку сум, належних при звільненні, ОСОБА_1 нараховано відповідачем 16 672,25 грн, з яких: 15 352 грн – заробітна плата за період з червня 2020 по жовтень 2020, 1172,50 грн – компенсація за невикористану відпустку, 147,75 грн. – компенсація за несвоєчасно виплачену заробітну плату, після утримання податків та обов`язкових платежів сума до виплати становить 13 421,15 грн (а.с. 11). 
Належних та допустимих доказів в підтвердження виплати останньому належних сум при звільненні відповідачем суду не надано.
         Разом з тим, матеріалами справи встановлено, що на виконання постанови головного державного виконавця  Кам`янець-Подільського міського відділу ДВС Центрально-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Хмельницький) від 01.02.2021 у виконавчому провадженні 57930249 щодо примусового виконання  судового наказу №454/3101/18 від 10.10.2018 про стягнення з ОСОБА_1  на користь  ОСОБА_3 , аліментів на утримання сина  ОСОБА_4 ,  ІНФОРМАЦІЯ_1 , та дочки  ОСОБА_5 ,  ІНФОРМАЦІЯ_2 , в розмірі 1/3 частини з усіх видів заробітку та доходу щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 10.10.2018 і до досягнення дітьми повноліття, відповідачем ПП «Форест-Україна» із належного до виплати  доходу  ОСОБА_1  здійснено відрахування та кошти в розмірі 6840 грн перераховано на казначейський рахунок Кам`янець-Подільського міського відділу ДВС  (а.с. 59-62). 
Таким чином, з врахуванням проведених відрахувань, загальна заборгованість по заробітній платі, компенсації за невикористану відпустку, компенсації за несвоєчасно виплачену заробітну плату, яка підлягає виплаті, становить 6581 грн 15 коп (сума визначена після утримання податку на доходи фізичних осіб та інших обов`язкових платежів).
Вказані обставини судом першої інстанції враховані не були.
Згідно з положеннями ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.
Відповідно до ст.ст. 12, 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях.
Положеннями ст. 43 Конституції України гарантовано право кожного громадянина на своєчасне отримання винагороди за працю, яке захищається законом. 
Згідно зі ст.115 КЗпП України, заробітна плата виплачується працівникам регулярно в робочі дні у строки, встановлені колективним договором або нормативним актом роботодавця, погодженим з виборним органом первинної профспілкової організації чи іншим уповноваженим на представництво трудовим колективом органом (а в разі відсутності таких органів - представниками, обраними і уповноваженими трудовим колективом), але не рідше двох разів на місяць через проміжок часу, що не перевищує шістнадцяти календарних днів, та не пізніше семи днів після закінчення періоду, за який здійснюється виплата. У разі коли день виплати заробітної плати збігається з вихідним, святковим або неробочим днем, заробітна плата виплачується на передодні.
Статтею 34 Закону України «Про оплату праці» визначено, що компенсація працівникам втрати частини заробітної плати у зв`язку із порушенням строків її виплати провадиться відповідно до індексу зростання цін на споживчі товари і тарифів на послуги у порядку, встановленому чинним законодавством.
Згідно з ст. 47 КЗпП України, власник або уповноважений ним орган зобов`язаний в день звільнення видати працівникові належно оформлену трудову книжку і провести з ним розрахунок у строки, зазначені в ст. 116 цього Кодексу.
Відповідно до ч. 1 ст. 116 КЗпП України, при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення.
Зі змісту вказаних норм, при звільненні працівник одержує від підприємства, установи, організації всі суми, зокрема й заробітну плату, одержати яку він має право з урахуванням встановленого належним чином розміру заробітної плати.
Згідно з частинами першою, другою  статті 235 КЗпП України  у разі звільнення без законної підстави або незаконного переведення на іншу роботу, у тому числі у зв`язку з повідомленням про порушення вимог Закону України «Про запобігання корупції»  іншою особою, працівник повинен бути поновлений на попередній роботі органом, який розглядає трудовий спір. При винесенні рішення про поновлення на роботі орган, який розглядає трудовий спір, одночасно приймає рішення про виплату працівникові середнього заробітку за час вимушеного прогулу або різниці в заробітку за час виконання нижче оплачуваної роботи, але не більш як за один рік.
          А тому, встановивши незаконність звільнення позивача та врахувавши  межі заявлених позивачем позовних вимог в частині стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу, суд першої інстанції дійшов правильного висновку щодо стягнення з відповідача на користь  ОСОБА_1  середнього заробітку за час вимушеного прогулу  в розмірі 30 333,33 грн (сума визначена без утримання податку на доходи фізичних осіб та інших обов`язкових платежів). Такий розмір середнього заробітку за час вимушеного прогулу обраховано відповідно до Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженим Постановою Кабінету Міністрів України від 8 лютого 1995 року № 100 та він не спростований відповідачем, власні розрахунки в апеляційній скарзі не наведені.
З огляду на викладене вище, рішення суду першої інстанції в частині задоволення позовних вимог про стягнення заборгованість по заробітній платі, компенсації за невикористану відпустку, компенсації за несвоєчасно виплачену заробітну плату за період з червня 2020 року по жовтень 2020 року в сумі 16 672,25 грн підлягає зміні, шляхом зменшення вказаної суми до 6581 грн 15 коп, в решті рішення суду першої інстанції підлягає залишенню без змін.
Не приймаються до уваги доводи апеляційної скарги щодо пропуску позивачем місячного строку, встановленого ч. 1 ст. 233 КЗпП України, на звернення до суду із позовними вимогами про визнання незаконним звільнення, необґрунтованість висновків суду про незаконність наказу роботодавця про звільнення працівника, оскільки, зважаючи, що відповідач в апеляційній скарзі оскаржує рішення суду першої інстанції лише в частині стягнення з ПП «Форест-Україна» на користь позивача заборгованості по заробітній платі за період з червня 2020 року по жовтень 2020 року в сумі 16 672,25 грн та за період з листопада 2020 року по 14 травня 2021 року в розмірі 30 333,33 грн, колегія суддів не перевіряє законність та обґрунтованість рішення суду в частині вирішення позовних вимог про незаконність звільнення та зобов`язання скасувати наказ про звільнення позивача, виходячи з приписів ч. 1 ст. 13, ч. 1 ст. 367 ЦПК України. 
           Керуючись ст. ст. 367, 374, 376, 382, 384 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в:
Апеляційну скаргу Приватного підприємства «Форест-Україна» задовольнити частково.
Рішення Кам`янець-Подільського міськрайонного суду Хмельницької області від 11 жовтня 2021 року в частині задоволення позовних вимог про стягнення заборгованість по заробітній платі, компенсації за невикористану відпустку, компенсації за несвоєчасно виплачену заробітну плату за період з червня 2020 року по жовтень 2020 року в сумі 16 672,25 грн, яка стягнута з ПП «Форест-Україна» на користь ОСОБА_1 , змінити, зменшивши вказану суму до 6581 грн 15 коп (сума визначена після утримання податку на доходи фізичних осіб та інших обов`язкових платежів).
В решті рішення Кам`янець-Подільського міськрайонного суду Хмельницької області від 11 жовтня 2021 року залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, проте може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 10 лютого 2022 року.

Суддя-доповідач                                                І.В. П`єнта

Судді:                                                         А.П. Корніюк

О.І. Талалай