ЦЕНТРАЛЬНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ 
ГОСПОДАРСЬКИЙ  СУД

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
27.01.2022 року                              м. Дніпро                            Справа №  908/3444/21
Центральний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:
головуючого судді:  Кощеєва  І.М. ( доповідач ),
суддів:                        Подобєда І.М., Орєшкіної Е.В.

секретар судового засідання Григоренко А.А.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу
Товариства з обмеженою відповідальністю "Спецопттрейд" на ухвалу Господарського суду Запорізької області від 01.12.2021 р. ( суддя Топчій О.А., м. Запоріжжя ), прийнятої за результатами розгляду заяви Товариства з обмеженою відповідальністю "Спецопттрейд" про забезпечення позову у справі 
за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Спецопттрейд", м. Запоріжжя
до відповідача Фізичної особи-підприємця ОСОБА_2, м. Запоріжжя 
про стягнення коштів
                                                  ВСТАНОВИВ:

1.          Короткий зміст заяви
Товариство з обмеженою відповідальністю "Спецопттрейд" звернулось до Господарського суду Запорізької області з позовом до Фізичної особи-підприємця ОСОБА_2, в якому просить стягнути з Відповідача на користь Позивача суму 834   000,00 грн. вартості металевих ємностей (кег).
Разом з позовною заявою від Позивача надійшла заява про забезпечення позову шляхом накладення арешту  на нерухоме майно ОСОБА_2 ( РНОКПП НОМЕР_1 ), а саме: накласти арешт на 1) житловий будинок літ. А, загальною площею 36,9 кв.м, розташований за адресою: АДРЕСА_1 (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 2208183723101, номер об`єктів РПВН 21764986); 2) 7/100 часток домоволодіння, розташованого за адресою: АДРЕСА_2 (реєстраційний номер майна: 2075121, номер запису 6831 в книзі 29).
Заява обгрунтована тим, що між позивачем та відповідачем був укладений договір оренди майна від 20.12.2019 р. № 118, за умовами якого орендодавець передає, а орендар приймає у тимчасове платне користування кеги металеві (майно). Не дивлячись на те, що строк дії договору майна № 118 від 20.12.2019 р. сплив 01.09.2020 р., Відповідач до теперішнього часу не компенсував Позивачу вартість ємностей. Тобто, більше на протязі одного року у підприємства Позивача вилучені товарно-матеріальні цінності з господарського обороту, внаслідок чого підприємству щоденно спричиняються збитки. Виходячи з дій Відповідача, останній не збирається компенсувати Позивачу вартість пошкоджених металевих ємностей (кег). У зв`язку з цим, Позивач вимушений звернутися в господарський суд з позовом до відповідача про стягнення вартості майна - металевих ємностей (кег) в сумі 834 000,00 грн.. Заявник вважає, що за рахунок вказаного майна, яке належить на праві власності Відповідачеві, буде можливим в майбутньому виконати судове рішення про стягнення коштів, у випадку задоволення позовних вимог (повного або часткового).Позивач зазначає, що існує достатньо обґрунтоване припущення про те, що відсутність арешту на майно буде мати наслідком відчуження Відповідачем вищевказаного майна на користь третіх осіб, в результаті чого судове рішення залишиться невиконаним.

2.               Короткий зміст оскаржуваного судового рішення у   справі.
Ухвалою Господарського суду Запорізької області від 01.12.2021 р. відмовлено в задоволенні заяви Товариства з обмеженою відповідальністю "Спецопттрейд" про забезпечення позову у справі  № 908/3444/21.
Судове рішення мотивоване тим, що Заявником не надано належних та допустимих доказів на підтвердження поданої ним заяви, а саме: існування на даний час конкретних обставин, з якими пов`язується необхідність вжиття заходів забезпечення позову.

3.                  Короткий зміст вимог апеляційної скарги.
Не погодившись із зазначеною ухвалою суду, Товариство з обмеженою відповідальністю "Спецопттрейд" звернулось до Центрального апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить ухвалу скасувати, прийняти нове рішення, яким заяву про забезпечення позову задовольнити.  

4.                  Узагальнені доводи особи, яка подала апеляційну скаргу.
Обґрунтовуючи доводи апеляційної скарги, Скаржник не погоджується з   висновком господарського суду про те, що Заявником не надано належних та допустимих доказів на підтвердження поданої ним заяви.
При цьому Скаржник зазначає, що Позивачем при зверненні в господарський суд із позовом до ФОП ОСОБА_2 були належним чином обґрунтовані причини необхідності вжиття заходів забезпечення позову у вигляді накладення арешту на нерухоме майно Відповідача. При цьому, Позивачем були надані суду низка документів, а саме: договір оренди майна № 118 від 20.12.2019 р., з актом приймання-передачі майна № 1, лист Відповідача від 18.11.2021 р., акт приймання-передачі майна № 2 від 18.11.2021 р., іформація з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 24.11.2021 р. Зокрема, саме з листа відповідача від 18.11.2021 р. вбачається про неможливість повернення товару Позивачу за договором оренди, а наявність певного нерухомого майна у власності Відповідача підтверджується інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 24.11.2021 р.. Дослідженням змісту умов договору підтверджується та обставина, що строк дії договору майна № 118 від 20.12.2019 р. сплив 01.09.2020 р., проте Відповідач до теперішнього часу не компенсував Позивачу вартість ємностей. Тобто, більше одного року у підприємства Позивача вилучені товарно-матеріальні цінності з господарського обороту, внаслідок чого підприємству щоденно спричиняються збитки.
Скаржник наголошує на тому, що Позивачем при зверненні в господарський суд із позовом до ФОП ОСОБА_2 були належним чином обґрунтовані причини необхідності вжиття заходів забезпечення позову у вигляді накладення арешту на нерухоме майно Відповідача. При цьому, Позивачем були надані суду низка документів, а саме: договір оренди майна № 118 від 20.12.2019 р., з актом приймання-передачі майна № 1, лист Відповідача від 18.11.2021 р., акт приймання-передачі майна № 2 від 18.11.2021 р., іформація з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 24.11.2021 р. Зокрема, саме з листа відповідача від 18.11.2021 р. вбачається про неможливість повернення товару Позивачу за договором оренди, а наявність певного нерухомого майна у власності Відповідача підтверджується інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 24.11.2021 р.. Дослідженням змісту умов договору підтверджується та обставина, що строк дії договору майна № 118 від 20.12.2019 р. сплив 01.09.2020 р., проте Відповідач до теперішнього часу не компенсував Позивачу вартість ємностей. Тобто, більше одного року у підприємства Позивача вилучені товарно-матеріальні цінності з господарського обороту, внаслідок чого підприємству щоденно спричиняються збитки.          
Водночас, на думку Скаржника, з Єдиного державного реєстру судових рішень вибачається про те, що відносно відповідача Жовтневим районним судом м. Запоріжжя 29.12.2020 р. по кримінальній справі № 331/4786/20 ухвалено вирок, згідно якого затверджено Угоду від 30.11.2020 р. у кримінальному провадженні № 32019080000000049 від 12.08.2019 р. про визнання винуватості укладену між обвинуваченим ОСОБА_2 та прокурором відділу нагляду за додержанням законів органами фіскальної служби Запорізької обласної прокуратури. Визнано ОСОБА_2 винуватим у вчиненні ( кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 204, ч. 2 ст. 204, ч. 1 ст. 366, ч. 1 сі. 209 КК України та призначено покарання: за ч. 1 ст. 204 КК України - у вигляді штрафу в розмірі 5 (п`яти) тисяч неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становите 85 000 (вісімдесят п`ять тисяч) гривень з конфіскацією та знищенням незаконно виготовленкх товарів; за ч. 2 ст. 204 КК України - у вигляді 4 (чотирьох) років позбавлення волі з конфіскацією та знищенням незаконно вироблених та придбаних товарів, знарядь виробництва, сировини для їх виготовлення; за ч. 1 ст. 366 КК України - у вигляді штрафу в розмірі 200 (двохсот) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 3 400 (три тисячі чотириста) гривень, з позбавленням права обіймати керівні посади на підприємствах, установах та організаціях на строк 1 (один) рік; за ч. 1 ст. 209 КК України - у вигляді 3 (трьох) років розбавлення волі з позбавленням права обіймати керівні посади на підприємствах, установах та організаціях на строк 1 (один) рік. На підставі ч. 1 ст. 70 КК України, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суровим, призначено ОСОБА_2 покарання у вигляді 4 (чотирьох) років позбавлення волі з конфіскацією та знищенням незаконно вироблених і придбаних товарів, знарядь виробництва та сировини для їх виготовлення, а саме незаконно виготовлені алкогольні напої, що знаходяться у 175 кегах, ПЕТ баклажки об`ємом 5 літрів із залишками барвників та концентратів та залишками спирту, що мали характерний спиртовий запах, які упаковано у 10 поліетиленових пакетів, пакет чорного кольору з 2 ПЕТ бгклажками з сидром об`ємом 0,5 літрів, 2 ПЕТ баклажки об`ємом 1 літр, зразки ґрунту, куди стікала рідина з причепа, зразки рідини, що стікала з причепа в ПЕТ баклажці об`ємом 5 літрів, пластикові ємкості з рідиною з характерним запахом спирту об`ємом приблизно 5 літрів у кількості 3 шт., пластикові ємкості з залишками рідини різних кольорів об`ємом 5 літрів в кількості 17 шт., три шланги жовтого кольору довжиною приблизно 5 м., один шланг прозорого кольору довжиною приблизно 4 м., сім шлангів довжиною приблизно 40 см. кожен, з`єднані між собою «трійником», один пристрій для заповнення кеги - «клешня», пластикові бочки синього кольору об`ємом 200 літрів кожна заповнені рідиною з характерним запахом спирту у кількості 13 штук, пластикові бочки синього кольору об`ємом 220 лі|рів кожна заповнені рідиною з характерним запахом спирту у кількості 3 штуки, пластикові каністри білого кольору об`ємом 30 (тридцять) літрів кожна у кількості 7 штук, 5 з яких повністю заповнені рідиною з характерним запахом спирту, та 2 заповнені більш ніж на половину, рідиною з характерним запахом спирту, пластикові каністри білого кольору у кількості 47 штук об`ємом 20 літрів кожна, заповнені прозорою рідиною з характерним запахом спирту, пластикова каністра синього кольору об`ємом 20 літрів у кількості 1 шт., заповнена рідиною із запахом спирту більш ніж на половину, пластикові пляшки прозорі з синіми кришками об`ємом 10 літрів кожна заповнені прозорою рідиною з характерним запасом спирту у кількості 9 штук, пластикові пляшки прозорі з синіми кришками об`ємом 5 Ііітрів кожна заповнені прозорою рідиною з характерним запахом спирту у кількості 17 штук, пластикові пляшки прозорі з синіми кришками об`ємом 5 літрів кожна заповнені коричневою рідиною з характерним запахом спирту у кількості 47 шт., які зберігаються у складських приміщеннях ПП «Оптвінторг» за адресою: АДРЕСА_3 ; із позбавленням права обіймати керівні посади |іа підприємствах, установах та організаціях на строк 1 (один) рік. На підставі ст.75 КК України, звільнено ОСОБА_2 від відбування покарання у вигляді позбавлення волі з випробуванням, якщо він протягом іспитового строку тривалістю 1 рік 6 місяців, не вчинить нового злочину і виконає покладенні на нього обов`язки. Одночасно із цим, відповідно до вимог ст. 76 КК України, покладено на ОСОБА_2 наступні обов`язки: не виїжджати за межі України без погодження з Уповноваженим органом з питань пробації; працевлаштуватися або за направленням уповноваженого органу з питань пробації звернутися до органів державної служби зайнятості для реєстрації як безробітного та працевлаштуватися, якщо йому буде запропоновано відлові; ну посаду (роботу); виконувати заходи, передбачені пробаційною програмою. Стягнуто з ОСОБА_2 на користь держави процесуальні витрати на залучення експертів при проведенні судових експертиз у розмірі 2 615,20 (дві тисячі шістсот п`ятнадцять) грн.. Ухвалою Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 09.02.2021 р. по кримінальній справі № 331/4786/20 уточнено вирок Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 29.12.2020 р. у справі № 331/4786/20, відносно ОСОБА_2 , засудженого за ч. 1 ст. 204, ч. 2 ст. 204, ч. 1 ст. 366, ч. 1 ст. 209 КК України, та викладено четвертий та п`ятий абзаци резолютивної частини вироку наступним чином: «На підставі ст.75 КК України, звільнити ОСОБА_2 від відбування покарання у вигляді позбавлення волі з випробуванням, якщо він протягом іспитового строку тривалістю 1 рік 6 місяців, не вчинить нового злочину і виконає покладені на нього обов`язки. Одночасно із цим, відповідно до вимог ст. 76 КК України, покласти на ОСОБА_2 наступні обов`язки: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань проба дії про зміну місця проживання, роботи або навчання; не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації; працевлаштуватися або за направленням уповноваженого органу з питань пробації звернутися до органів державної служби зайнятості для реєстрації як безробітного та працевлаштуватися, якщо йому буде запропоновано відповідну посаду (роботу)». Тобто, Відповідач був звинувачений та засуджений за незаконне виготовлення, зберігання, збут або транспортування з метою збуту підакцизних товарів; легалізацію (відмивання) майна, одержаного злочинним шляхом; службове підроблення. Судом встановлено, що в період часу з 2019 р. по 2020 р. Відповідач вчиняв кримінальну діяльність.
Скаржник зазначає, що наразі, не володіє достовірною інформацією про наявність та/або відсутність у Відповідача грошових коштів, достатніх для погашення останнім заборгованості за договором оренди № 118 від 20.12.2019 р., оскільки вказана інформація не є загальнодоступною. Проте, зі змісту вироку Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 29.12.2020 р. по кримінальній справі № 331/4786/20 вбачається, що гp. ОСОБА_2 зобов`язано працевлаштуватися або за направленням уповноваженого органу з питань пробації звернутися до органів державної служби зайнятості для реєстрації як безробітного та працевлаштуватися, якщо йому буде запропоновано відповідну посаду (роботу). Тобто, Відповідач на теперішній час є безробітнім. До того ж, судом його позбавлено права обіймати керівні посади на підприємствах, установах га організаціях на строк 1 (один) рік.
Скаржник вважає очевидним те, що Відповідач не здатен здійснити погашення заборгованості, що ставить під загрозу виконання судового рішення. Адже, до теперішнього часу Відповідач не здійснив жодних реальних дій, спрямованих на відшкодування коштів Позивачу за пошкоджені ємності. Фактично, рішення суду ( у випадку задоволення позову ) можливо буде виконати лише за рахунок майна, яке наявне у Відповідача.
    Відтак, на думку Скаржника, існує достатньо обґрунтоване припущення про те, що відсутність арешту на майно буде мати наслідком відчуження Відповідачем вищевказаного майна на користь третіх осіб, в результаті чого судове рішення залишиться невиконаним, що буде суперечити приписам ст. 129-1 Конституції України, ст. 13 Закону України «Про судоустрій і статус суддів», п. 7 ч. 3 ст. 2, ст. 18 ГПК України, де закріплено, що судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України. Тобто, відсутність заходів забезпечення позову може значно утруднити або взагалі зробити неможливим виконання рішення у даній справі та подальше поновлення прав.

5.      Узагальнений виклад позиції інших учасників справи. 
     Від Фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 надійшов відзив на апеляційну скаргу, у якому, Відповідач не погоджується з доводами апеляційної скарги, вважає її безпідставною і необґрунтованою.
     Зокрема, Відповідач посилається на не відповідність дійсності твердження Позивача, що його кеги було пошкоджено в рамках кримінального провадження, оскільки ухвалою Орджонікідзевського районного суду від 09.11.2020 р. про скасування арешту майна встановлено, що ТОВ «Спецопттрейд» належним чином не зміг підтвердити, що арештовані кеги є його власністю. 
     ОСОБА_2 також вказує на те, що посилання Позивача про те, що він є безробітним - безпідставне, оскільки згідно Довідки від 10.12.2021 р.,  ОСОБА_2 працевлаштований на посаді водія з 09.03.2021 р. і по сьогоднішній день.
      Крім того, у відзиві Відповідач посилається на те, що позовну заяву ТОВ «Спецопттрейд» про стягнення з Відповідача на користь Позивача суму 834 000,00 грн. вартості металевих ємностей (кег) залишено без руху і станом на час подання відзиву недоліки Позивачем так і не усунуті.
      Також, Відповідач вважає, що Заявником не наведено достатніх підстав які б свідчили, що невжиття обраного Позивачем заходу забезпечення позову ускладнить чи унеможливить виконання рішення суду або захист та поновлення порушених прав або інтересів Позивача, та не надано жодних доказів на підтвердження обставин, які викладені в заяві. Саме лише припущення у заяві на потенційну можливість ухилення Відповідача від виконання судового рішення без наведення відповідного обґрунтування не є достатньою підставою для задоволення відповідної заяви.

6.         Рух справи в суді апеляційної інстанції.
Автоматизованою системою документообігу Центрального апеляційного господарського суду для розгляду даної справи було визначено колегію суддів у складі: головуючий суддя - Кощеєв І.М. (доповідач), судді -   Чус О.В., Подобєда І.М..
   Ухвалою Центрального апеляційного господарського суду від 24.12.2021 р. відкрито апеляційне провадження. Розгляд апеляційної скарги призначено в судове засідання на 27.01.2022 р.. 
Розпорядженням керівника апарату суду від 26.01.2022 р., у зв`язку з перебуванням у відпустці судді Чус О.В., відповідно до п. 2.4.6 Засад використання  автоматизованої системи документообігу суду у Центральному апеляційному господарському суді, затверджених рішенням, оформленим протоколом зборів суддів Центрального апеляційного господарського суду № 2 від 08.10.2018 р. зі змінами, призначено проведення автоматичної зміни складу колегії суддів.
Автоматичною системою документообігу  для  розгляду справи визначено суддю-доповідача Кощеєва І. М. у складі колегії суддів: Подобєда І.М., Орєшкіної Е.В.
Ухвалою Центрального апеляційного господарського суду від 27.01.2022 р., колегією суддів у складі:  судді-доповідача Кощеєва І. М., суддів: Подобєда І.М., Орєшкіної Е.В., апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Спецопттрейд" на ухвалу Господарського суду  Запорізької області від 01.12.2021 р. у справі № 908/3444/21 прийнято до свого провадження.
Відповідач не скористався своїм правом участі в судовому засіданні та не забезпечив явку уповноваженого представника, хоча про час та місце судового засідання був повідомлений належним чином.
      Беручи до уваги, що неявка вказаного учасника провадження у справі, належним чином повідомленого про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи, матеріали справи є достатніми для розгляду апеляційної скарги, апеляційний господарський суд дійшов висновку про розгляд справи за відсутності представника Відповідача.
В судовому засіданні 27.01.2022 р. була оголошена вступна та резолютивна частини постанови Центрального апеляційного господарського суду.

7.      Встановлені судом обставини справи.
До Господарського суду Запорізької області звернулося Товариство з обмеженою відповідальністю  "Спецопттрейд" з позовом до Фізичної особи-підприємця ОСОБА_2, про стягнення 834   000,00 грн. вартості металевих ємностей (кег).
Вказані позовні вимоги обґрунтовувались тими обставинами, що 20.12.2019 р. між ТОВ «Спецопттрейд» ( Орендодавець ) і ФОП ОСОБА_2 ( Орендар ) був укладений договір оренди майна № 118, за умовами якого Орендодавець передає, а Орендар приймає у тимчасове платне користування кеги металеві (майно). 
За актом приймання-передачі від 18.11.2021 р. Орендар повернув Орендодавцю ємності (кеги) об`ємом 50 л. в кількості 4 штуки, загальною вартістю 12 000,00 грн..
Листом від 18.11.2021 р. ФОП ОСОБА_2 повідомив Позивача про те, що він не може повернути на користь ТОВ «Спецопттрейд» металеві ємності (кеги) об`ємом 50 л. в кількості 278 штук за договором оренди майна № 118 від 20.12.2019 р., оскільки такі ємності пошкоджені ( ремонту та відновленню не підлягають ) в результаті неправильного зберігання в межах кримінального провадження, внесеного до СРДР № 32019080000000049.
Як зазначає Позивач, з урахуванням тієї обставини, що орендовані Відповідачем ємності були пошкоджені, ремонту та відновленню не підлягають, на Відповідача покладається обов`язок з відшкодування заставної вартості майна, яка становить 100 євро за одну одиницю майна - кеги металевої (50 літрової), що в гривневому еквіваленті становить     3 000,00 грн. за 1 ємність (кегу), згідно вартості, зазначеної в двосторонніх актах приймання-передачі майна. Оскільки в оренду було передано 282 штук кег металевих ( об`ємом 50 літрів кожна ), а повернуто лише 4 штуки, то заставна вартість неповернутрго майна в кількості 278 штук становить 834 000,00 грн. (розрахунок: 278 штук кег х 3 000,00 грн. = 834 000,00 грн.).
Враховуючи сплив строку дії договору майна №м118 від 20.12.2019 р. - 01.09.2020 р., а також те, що Відповідач до теперішнього часу не компенсував вартість кег, Позивач був вимушений звернутися в господарський суд з позовом до Відповідача про стягнення вартості майна - металевих ємностей (кег) в сумі 834 000,00 грн..
Разом з позовною заявою від Позивача надійшла заява про забезпечення позову шляхом накладення арешту  на нерухоме майно ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_1 ), а саме: накласти арешт на 1) житловий будинок літ. А, загальною площею 36,9 кв.м, розташований за адресою: АДРЕСА_1 (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 2208183723101, номер об`єктів РПВН 21764986); 2) 7/100 часток домоволодіння, розташованого за адресою: АДРЕСА_2 (реєстраційний номер майна: 2075121, номер запису 6831 в книзі 29).
Ухвалою Господарського суду Запорізької області від 01.12.2021 р. відмовлено в задоволенні заяви Товариства з обмеженою відповідальністю "Спецопттрейд" про забезпечення позову у справі  № 908/3444/21.
Не погоджуючись з ухвалою господарського суду, Позивач подав апеляційну скаргу, в якій просить оскаржуване судове рішення місцевого суду скасувати та прийняти  нове рішення про задоволення заяви про забезпечення позову.

8.     Оцінка аргументів учасників справи і   висновків суду першої інстанції.
Відповідно до ст. 269 ГПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги (ч. 1). Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї (ч. 2). Докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього (ч. 3). Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права (ч. 4). 
Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення представника Позивача, дослідивши доводи, наведені в апеляційній скарзі та запереченнях на неї, перевіривши на підставі встановлених фактичних обставин справи правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, апеляційний господарський суд дійшов висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, виходячи з наступного.
       Предметом апеляційного перегляду є судове рішення, ухвалене за результатами розгляду заяви Позивача про вжиття заходів для забезпечення позову шляхом накладення арешту на майно Відповідача.
       Обґрунтовуючи заяву про забезпечення позову, Позивач посилався на те, що 20.12.2019 р. між сторонами був укладений Договір оренди майна № 118, за умовами якого орендодавець передає, а орендар приймає у тимчасове платне користування кеги металеві (майно). Не дивлячись на те, що строк дії договору майна № 118 від 20.12.2019 р. сплив 01.09.2020 р., Відповідач до теперішнього часу не компенсував Позивачу вартість ємностей. Тобто, більше на протязі одного року у підприємства Позивача вилучені товарно-матеріальні цінності з господарського обороту, внаслідок чого підприємству щоденно спричиняються збитки. Виходячи з дій Відповідача, останній не збирається компенсувати Позивачу вартість пошкоджених металевих ємностей (кег). У зв`язку з цим, Позивач вимушений звернутися в господарський суд з позовом до Відповідача про стягнення вартості майна - металевих ємностей (кег) в сумі 834 000,00 грн.. Позивач зазначає, що існує достатньо обґрунтоване припущення про те, що відсутність арешту на майно буде мати наслідком відчуження Відповідачем вищевказаного майна на користь третіх осіб, в результаті чого судове рішення залишиться невиконаним. Заявник вважає, що за рахунок вказаного майна, яке належить на праві власності Відповідачеві, буде можливим в майбутньому виконати судове рішення про стягнення коштів, у випадку задоволення позовних вимог ( повного або часткового ). 
Крім того, Позивач зазначав, що фінансове становище Відповідача погіршилося, у зв`язку із тим, що Відповідач був звинувачений та засуджений за незаконне виготовлення, зберігання, збут або транспортування з метою збуту підакцизних товарів; легалізацію (відмивання) майна, одержаного злочинним шляхом; службове підроблення. Так, ухваленням вироку стосовно Відповідача Жовтневим районним судом м. Запоріжжя 29.12.2020 р. по кримінальній справі № 331/4786/20, згідно якого визнано ОСОБА_2 винуватим у вчиненні (кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 204, ч. 2 ст. 204, ч. 1 ст. 366, ч. 1 сі. 209 КК України та призначено покарання: за ч. 1 ст. 204 КК України - у вигляді штрафу в розмірі 5 (п`яти) тисяч неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становите 85 000 (вісімдесят п`ять тисяч) гривень з конфіскацією та знищенням незаконно виготовленкх товарів; за ч. 2 ст. 204 КК України - у вигляді 4 (чотирьох) років позбавлення волі з конфіскацією та знищенням незаконно вироблених та придбаних товарів, знарядь виробництва, сировини для їх виготовлення; за ч. 1 ст. 366 КК України - у вигляді штрафу в розмірі 200 (двохсот) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 3 400 (три тисячі чотириста) гривень, з позбавленням права обіймати керівні посади на підприємствах, установах та організаціях на строк 1 (один) рік; за ч. 1 ст. 209 КК України - у вигляді 3 (трьох) років розбавлення волі з позбавленням права обіймати керівні посади на підприємствах, установах та організаціях на строк 1 (один) рік. На підставі ч. 1 ст. 70 КК України, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суровим, призначено ОСОБА_2 покарання у вигляді 4 (чотирьох) років позбавлення волі з конфіскацією та знищенням незаконно вироблених і придбаних товарів, знарядь виробництва та сировини для їх виготовлення. Позбавленням права обіймати керівні посади на підприємствах, установах та організаціях на строк 1 (один) рік. На підставі ст.75 КК України, звільнено ОСОБА_2 від відбування покарання у вигляді позбавлення волі з випробуванням, якщо він протягом іспитового строку тривалістю 1 рік 6 місяців, не вчинить нового злочину і виконає покладенні на нього обов`язки. Стягнуто з ОСОБА_2 на користь держави процесуальні витрати на залучення експертів при проведенні судових експертиз у розмірі 2 615,20 грн.. Ухвалою Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 09.02.2021 р. по кримінальній справі № 331/4786/20 уточнено вирок Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 29.12.2020 р. у справі № 331/4786/20, відносно ОСОБА_2 , засудженого за ч. 1 ст. 204, ч. 2 ст. 204, ч. 1 ст. 366, ч. 1 ст. 209 КК України, та викладено четвертий та п`ятий абзаци резолютивної частини вироку наступним чином: «На підставі ст.75 КК України, звільнити ОСОБА_2 від відбування покарання у вигляді позбавлення волі з випробуванням, якщо він протягом іспитового строку тривалістю 1 рік 6 місяців, не вчинить нового злочину і виконає покладені на нього обов`язки. Одночасно із цим, відповідно до вимог ст. 76 КК України, покласти на ОСОБА_2 наступні обов`язки: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань проба дії про зміну місця проживання, роботи або навчання; не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації; працевлаштуватися або за направленням уповноваженого органу з питань пробації звернутися до органів державної служби зайнятості для реєстрації як безробітного та працевлаштуватися, якщо йому буде запропоновано відповідну посаду (роботу)». 
Позивач також зазначає, що наразі, не володіє достовірною інформацією про наявність та/або відсутність у Відповідача грошових коштів, достатніх для погашення останнім заборгованості за договором оренди № 118 від 20.12.2019 р., оскільки вказана інформація не є загальнодоступною. Проте, зі змісту вироку Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 29.12.2020 р. по кримінальній справі № 331/4786/20 вбачається, що гp. ОСОБА_2 зобов`язано працевлаштуватися. 
Вищезазначене, за думкою Заявника може унеможливити досягнення мети звернення з даним позовом до суду - отримання заявлених до стягнення коштів при умові задоволення позову.
Процесуальні підстави для застосування заходів забезпечення позову визначені ст. 136 ГПК України, згідно з якою господарський суд за заявою сторони, прокурора або з власної ініціативи має право вжити передбачених ст. 137 цього Кодексу заходів забезпечення позову.
Виконання будь-якого судового рішення є невід`ємною стадією процесу правосуддя, а отже, має відповідати вимогам ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основних свобод. Європейським судом з прав людини у справі "Горнсбі проти Греції" ( рішення від 19.03.1997 р.) зазначено, що виконання рішення, ухваленого будь-яким судом, має розцінюватися як складова частина судового розгляду. Водночас судовий захист, як і діяльність суду, не можуть вважатися дієвими, якщо судові рішення не виконуються або виконуються неналежним чином і без контролю суду за їх виконанням.
Також у рішенні Європейського суду з прав людини від 18.05.2004 р. у справі "Продан проти Молдови" Суд наголосив, що право на справедливий судовий розгляд, гарантований Європейською конвенцією з прав людини, буде ілюзією, якщо правова система держав, які ратифікували Конвенцію, дозволятиме остаточному, обов`язковому судовому рішенню залишатися невиконаним, завдаючи шкоди одній із сторін.
   Таким чином, саме вжиття судом заходів забезпечення позову сприяє гарантуванню відновлення порушених прав Позивача в разі задоволення позову та виконання постановленого судового рішення, що повністю відповідає вимогам Європейського суду з прав людини.
Господарський суд повинен врахувати потенційні ризики можливості невиконання рішення суду та гарантувати відновлення порушених прав Позивача в разі задоволення позову та виконання ухваленого рішення.
Відповідно до ч. 2 ст. 136 ГПК України забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.
Згідно зі ст. 136 ГПК України обґрунтування необхідності забезпечення позову полягає у доказуванні обставин, з якими пов`язано вирішення питання про забезпечення позову. Забезпечення позову застосовується як гарантія задоволення законних вимог Позивача. Умовою застосування заходів забезпечення позову є достатньо обґрунтоване припущення, що майно, яке є у Відповідача на момент пред`явлення позову до нього може зникнути, зменшитися за кількістю або погіршитися за якістю на момент виконання рішення.
За змістом цієї норми обґрунтування необхідності забезпечення позову полягає у доказуванні обставин, з якими пов`язано вирішення питання про забезпечення позову. Забезпечення позову застосовується як гарантія задоволення законних вимог позивача. Умовою застосування заходів забезпечення позову є достатньо обґрунтоване припущення, що майно, яке є у відповідача на момент пред`явлення позову до нього, може зникнути, зменшитися за кількістю або погіршитися за якістю на момент виконання рішення.
Отже, з урахуванням загальних вимог, передбачених ст. 73 ГПК України, обов`язковим є подання доказів наявності фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного заходу забезпечення позову.
Ст. 137 ГПК України передбачено, що позов забезпечується, зокрема накладенням арешту на майно, що належить або підлягає передачі Відповідачу і знаходяться у нього чи в інших осіб.
Під час вирішення питання про забезпечення позову господарський суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.
Достатньо обґрунтованим для забезпечення позову є підтверджена доказами наявність фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного заходу забезпечення позову. Про такі обставини може свідчити вчинення Відповідачем дій, спрямованих на ухилення від виконання зобов`язання після пред`явлення вимоги чи подання позову до суду (реалізація майна чи підготовчі дії до його реалізації, витрачання коштів не для здійснення розрахунків з Позивачем, укладення договорів поруки чи застави за наявності невиконаного спірного зобов`язання тощо). Саме лише посилання в заяві на потенційну можливість ухилення відповідача від виконання судового рішення без наведення відповідного обґрунтування не є достатньою підставою для задоволення відповідної заяви.
Адекватність заходу забезпечення позову, що застосовується господарським судом, визначається його відповідністю вимогам, на забезпечення яких він вживається. Заходи забезпечення позову повинні бути співмірними із заявленими позивачем вимогами. Співмірність передбачає співвідношення господарським судом негативних наслідків від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати в результаті невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду.
Обрані заходи забезпечення позову не повинні зумовлювати повне припинення господарської діяльності суб`єкта господарювання, якщо така діяльність, у свою чергу, не призводитиме до погіршення стану належного Відповідачу майна чи зниження його вартості.
Умовою застосування заходів забезпечення позову за вимогами майнового характеру є достатньо обґрунтоване припущення, що майно, яке є у Відповідача на момент пред`явлення позову до нього, може зникнути, зменшитися за кількістю або погіршитися за якістю на момент виконання рішення.
Метою вжиття заходів забезпечення позову є уникнення можливого порушення в майбутньому прав та охоронюваних законом інтересів Позивача, а також можливість реального виконання рішення суду та уникнення будь-яких труднощів при виконанні у випадку задоволення позову.
У постанові Великої Палати Верховного Суду від 12.02.2020 р. у справі № 381/4019/18 також висловлено позицію про те, що необхідність застосування заходів забезпечення випливає з фактичних обставин справи, які свідчать про наявність підстав вважати, що незастосування цього заходу призведе до утруднення чи унеможливлення виконання рішення суду в разі задоволення позову.
Предметом позову у цій справі є вимога Позивача про стягнення 834   000,00 грн. вартості металевих ємностей (кег). Отже, предметом позову є вимоги майнового характеру, судове рішення у разі їх задоволення вимагатиме примусового виконання, а його виконання в майбутньому безпосередньо залежить від тієї обставини, чи буде наявною у Відповідача необхідна сума грошових коштів.
Зважаючи на викладене, забезпечення господарським судом позову шляхом накладення арешту на майно Відповідача в межах заявлених позовних вимог безпосередньо пов`язане з предметом позову.
За своєю суттю арешт майна - це тимчасовий захід, який має наслідком накладання заборони на право розпоряджатися майном з метою його збереження.
При вжитті такого заходу власник майна не обмежується у правах володіння та користування своїм майном, та не позбавляється їх.
Отже накладення арешту на майно не завдасть шкоди та збитків Відповідачу, не позбавить його конституційних прав на володіння та користування вказаним нерухомим майном, здійснення господарської діяльності, отримання доходів, сплату податків тощо, а лише тимчасово обмежить право відповідача реалізувати вказане майно третім особам.
Аналогічні висновки викладені у постанові Верховного Суду від 15.10.2020 р. у справі № 915/373/20.
Відповідачем доказів на підтвердження можливих збитків, які можуть бути спричинені забезпеченням позову шляхом накладення арешту на майно, суду не надано.
Суд першої інстанції у цій справі, відмовляючи у задоволенні заяви про забезпечення позову, не надав оцінки доводам Позивача, викладеним у заяві про забезпечення позову, та доказам, наданим заявником на підтвердження цих доводів у їх сукупності, пославшись на те, що Позивачем не надано доказів на підтвердження вчинення Відповідачем дій, спрямованих на ухилення від виконання зобов`язання після пред`явлення позову до суду, а відтак самі лише твердження Позивача про потенційну можливість ухилення Відповідача від виконання судового рішення у разі задоволення позову без надання відповідних доказів та обґрунтувань, не є достатньою підставою для задоволення заяви про забезпечення позову.
Суд апеляційної інстанції звертає увагу на те, що метою забезпечення позову є вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів Позивача   від можливих недобросовісних дій із боку Відповідача   з тим, щоб забезпечити Позивачу реальне та ефективного виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь Позивача, в тому числі задля попередження потенційних труднощів у подальшому виконанні такого рішення.
Колегія суддів апеляційного суду вважає за необхідне наголосити на тому, що 17.10.2019 р. набув чинності Закон України від 20.09.2019 р. № 132-IX "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо стимулювання інвестиційної діяльності в Україні", яким було, зокрема внесено зміни до ГПК України змінено назву ст. 79 ГПК з "Достатність доказів" на нову - "Вірогідність доказів" та викладено її у новій редакції, фактично впровадивши в господарський процес стандарт доказування "вірогідності доказів".
Стандарт доказування "вірогідності доказів", на відміну від "достатності доказів", підкреслює необхідність співставлення судом доказів, які надає Позивач та Відповідач. Тобто, з введенням в дію нового стандарту доказування необхідним є не надати достатньо доказів для підтвердження певної обставини, а надати їх саме ту кількість, яка зможе переважити доводи протилежної сторони судового процесу.
Відповідно до ст. 79 ГПК України наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування. Питання про вірогідність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.
Тлумачення змісту цієї статті свідчить, що нею покладено на суд обов`язок оцінювати докази, обставини справи з огляду на їх вірогідність, яка дозволяє дійти висновку, що факти, які розглядаються скоріше були (мали місце), аніж не були.
Господарський суд, відмовляючи в задоволеі заяви про вжиття заходів забезпечення позову, надаючи оцінку обставинам та правовим підставам для відмови у вжитті заходів забезпечення позову, передбаченим статтями 136, 137 ГПК України, допустив порушення норм процесуального права, зокрема статей 74, 86 ГПК України, щодо дослідження доказів як окремо так і у сукупності, оцінюючи їх вірогідність. Відтак висновки щодо відмови у задоволені заяви у вжитті заходів забезпечення позову не є такими, які узгоджуються з нормами процесуального права, а саме статтями 74, 86 136, 137 ГПК України, а тому оскаржувана ухвала суду першої інстанції підлягає скасуванню.
Задовольняючи заяву про   забезпечення позову в межах заявлених позовних вимог,   суд апеляційної інстанції виходить з того, що наявні у матеріалах справи документи підтверджують, що вжиття заходів забезпечення позову сприятиме запобіганню порушення прав Позивача та такі заходи забезпечення позову є обґрунтованими, адекватними та співмірними заявленим позовним вимогам. Так, апеляційним господарським судом, постановлюючи ухвалу про вжиття заходів забезпечення позову, було враховано таке: Відповідачем тривалий час не вживалися дії щодо повернення грошових коштів, як вартості пошкодженого орендованого майна; поведінку Відповідача щодо ухилення від виконання взятих на себе зобов`язань; наявність вироку по кримінальній справі щодо Відповідача; відсутність у Відповідача інших джерел погашення заборгованності перед Позивачем ( навіть у відзиві на апеляційну скаргу, Відповідач не спростовує доводи Заявника щодо відсутності можливості реального виконання рішення суду та уникнення будь-яких труднощів при виконанні у випадку задоволення позову ).
Отже, доводи заявника апеляційної скарги про порушення норм матеріального та процесуального права судом попередньої інстанцій під час прийняття оскаржуваного процесуального документу знайшли своє підтвердження.

9.     Висновки за результатами розгляду апеляційної скарги.
Відповідно до ст. 236 ГПК України, судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.
Обґрунтованим визнається рішення суду, ухвалене на основі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених доказами, які були досліджені в судовому засіданні і які відповідають вимогам закону про їх належність та допустимість, або обставин, що не підлягають доказуванню, а також якщо рішення містить вичерпні висновки суду, що відповідають встановленим на підставі достовірних доказів обставинам, які мають значення для вирішення справи.
Згідно із ч. 1 ст. 277 ГПК України, підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: нез`ясування обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, встановленим обставинам справи; порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.
За таких обставин судова колегія вважає, що аргументи, викладені в апеляційній скарзі Товариства з обмеженою відповідальністю "Спецопттрейд" знайшли своє підтвердження при апеляційному перегляді оскаржуваної ухвали, у зв`язку з чим апеляційна скарга підлягає задоволенню, а ухвала Господарського суду Запорізької області від 01.12.2021 р. у справі № 908/3444/21не відповідає вимогам процесуального законодавства і є достатні правові підстави для її скасування з ухваленням нового рішення про задоволення заяви Товариства з обмеженою відповідальністю "Спецопттрейд" про забезпечення позову у справі № 908/3444/21 в межах заявлених позовних вимог.

10.    Судові витрати.
       У зв`язку з задоволенням апеляційної скарги, згідно вимог ст. 129 ГПК України, витрати по сплаті судового збору за її подання і розгляд покладаються на Фізичну особу-підприємця ОСОБА_2.
На підставі вищевикладеного, керуючись статтями 269, 270, 273, 275 - 285, 287 ГПК України, Центральний апеляційний господарський суд, -
ПОСТАНОВИВ:
Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Спецопттрейд" задовольнити. 

Ухвалу Господарського суду  Запорізької області від 01.12.2021 р. у справі № 908/3444/21 скасувати. 

Заяву Товариства з обмеженою відповідальністю "Спецопттрейд" задовольнити.

Вжити заходи до забезпечення позову, шляхом накладення арешту на нерухоме майно ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_1 ), а саме: накласти арешт на 1) житловий будинок літ. А, загальною площею 36,9 кв.м, розташований за адресою: АДРЕСА_1 (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 2208183723101, номер об`єктів РПВН 21764986); 2) 7/100 часток домоволодіння, розташованого за адресою: АДРЕСА_2 ( реєстраційний номер майна: 2075121, номер запису 6831 в книзі 29 ), в межах 834 000 грн. 00 коп..
Стягувачем за даною постановою є  Товариство з обмеженою відповідальністю "Спецопттрейд" (49100, м. Дніпро, бул. Слави, буд. 8 , оф. 3, адреса-1 , для листування: 69035, м. Запоріжжя, вул. Сталеварів, буд. 8, адреса-2, для листування: 69076, м. Запоріжжя, вул. В. Сергієнка, буд. 56, кв. 81, ідентифікаційний код 39473445) 
Боржником за даною постановою є  Фізична особа-підприємець ОСОБА_2 ( АДРЕСА_4 , ідентифікаційний код НОМЕР_1 )
Постанова набирає законної сили з дня  її прийняття -  27.01.2022 року.
Постанова, як виконавчий документ, може бути пред`явлена до примусового виконання до - 28.01.2025 року.

Стягнути з  Фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Спецопттрейд" 2   270 грн. витрат по сплаті судового збору за подання     апеляційної скарги, про що видати наказ.
Видачу відповідного наказу, з урахуванням необхідних реквізитів, доручити Господарському суду Запорізької області області.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття. Право касаційного оскарження, строк на касаційне оскарження та порядок подання касаційної скарги передбачено статтями 286-289 ГПК України.  

          Повний текст постанови складено 31.01.2022 р.

Головуючий суддя                                                                     І.М. Кощеєв
Суддя                                                                                           І.М. Подобєд

Суддя                                                                                       Е.В. Орєшкіна