ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А
і м е н е м  У к р а ї н и

14 березня 2022 року 	м. Дніпро	справа № 340/2937/21	

Третій апеляційний адміністративний суд 
у складі колегії суддів: головуючого - судді  Добродняк І.Ю. (доповідач),
                               суддів:  Бишевської Н.А., Семененка Я.В.,     
розглянувши в порядку письмового провадження в місті Дніпрі апеляційну скаргу  Військової частини НОМЕР_1 Міністерства оборони України 
на рішення Кіровоградського окружного адміністративного суду від 10 серпня 2021 року (головуючий суддя Притула К.М.) 
у справі  № 340/2937/21
за позовом ОСОБА_1 
до Військової частини НОМЕР_1 Міністерства оборони України
про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії, - 

ВСТАНОВИВ:
ОСОБА_1 звернувся до Кіровоградського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Військової частини НОМЕР_1 Міністерства оборони України, в якому просив:
визнати протиправною бездіяльність Військової частини НОМЕР_1 Міністерства оборони України щодо невиплати ОСОБА_1 грошової компенсації за неотримане речове майно на підставі довідки про вартість речового майна, що належить до видачі № 23 від 10.09.2020 у розмірі 7 570,66 (сім тисяч п`ятсот сімдесят гривень 66 копійок);
- стягнути Військової частини НОМЕР_1 Міністерства оборони України на користь ОСОБА_1 грошову компенсацію за неотримане речове майно в розмірі 7 570,66 (сім тисяч п`ятсот сімдесят гривень 66 копійок).
Позовні вимоги обґрунтовані тим, що позивач є учасником бойових дій, що підтверджується посвідченням серії НОМЕР_2 , яке видане 27 жовтня 2017 року та проходив військову службу у Військовій частині НОМЕР_1 Міністерства оборони України. Наказом командира Військової частини НОМЕР_1 Міністерства оборони України №210 від 29.10.2019 позивача було звільнено у запас та виключено зі списків особового складу частини та всіх видів забезпечення за п.п. «а» п.2 ч.5 ст. 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» (у зв`язку із закінченням строку контракту). Позивачем було направлено до відповідача заяву з проханням виплатити йому компенсацію за неотримане речове майно на підставі довідки № 23 від 10.09.2020 про вартість речового майна, що належить до видачі. Також, представником позивача було направлено адвокатський запит до Міністерства оборони України № 288 від 28.01.2021 з проханням надати відповідь/копію відповіді на заяву позивача від 22.09.2020, проте відповіді на даний запит отримано не було. 31.05.2021 представник позивача направив до Міністерства оборони України новий запит № 398 від 31.05.2021. 07.06.2021 на електронну адресу представника позивача надійшов лист-відповідь № 1185 від 07.06.2021 на заяву позивача, яким військова частина фактично відмовила позивачу у виплаті компенсації за неотримане речове майно.
Рішенням Кіровоградського окружного адміністративного суду від 10.08.2021 позовні вимоги задоволено повністю.
Задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив з того, що грошова компенсація виплачується військовослужбовцям з моменту виникнення права на отримання предметів речового майна відповідно до норм забезпечення, в тому числі у разі звільнення з військової служби. При цьому, на день звільнення зі служби та виключення зі списків особового складу військової частини особа має бути повністю забезпечена грошовим, продовольчим і речовим забезпеченням.
Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить рішення суду першої інстанції скасувати та прийняти нове рішення, яким відмовити в задоволенні позовних вимог в повному обсязі. В обґрунтування вимог апеляційної скарги відповідач зазначає, що згідно п. 242 Положення про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України, затвердженого Указом Президента України від 10.12.2008 № 1153, особа, звільнена з військової служби, на день виключення зі списків особового складу військової частини має бути повністю забезпечена грошовим, продовольчим і речовим забезпеченням. Військовослужбовець до проведення з ним усіх необхідних розрахунків не виключається без його згоди зі списків особового складу військової частини. Відповідно до наказу командира Військової частини НОМЕР_1 №210 від 29.10.2019 про звільнення ОСОБА_1 , позивач з 28.08.2020 був виключений із списків особового складу частини та всіх видів забезпечення. В цей же день позивач без будь-яких зауважень чи заперечень ознайомився з наказом, отримав посвідчення про припис до призовної дільниці, про що здійснив відповідний запис в Журналі приписів ВЧ НОМЕР_1 та залишив місце постійної дислокації ВЧ НОМЕР_1 . На думку відповідача, своїми діями позивач надав згоду на виключення його зі списків особового складу ВЧ та погодився з діями командування ВЧ, фактично визнавши їх правомірними.
Позивачем, надано відзив на апеляційну скаргу, у якому позивач просить в задоволенні апеляційної скарги відповідача відмовити в повному обсязі, а рішення суду першої інстанції залишити без змін. В своєму відзиві позивач зазначає, що у разі звільнення військовослужбовця з військової служби у нього виникає право на грошову компенсацію вартості за неотримане речове майно, яке реалізується шляхом подання військовослужбовцем відповідної заяви (рапорту) за місцем військової служби.
Дана адміністративна справа розглянута апеляційним судом відповідно до  ст.311 Кодексу адміністративного судочинства України  в порядку письмового провадження.
Відповідно до ч.1  ст.308 КАС України  суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з огляду на таке.
Як встановлено судом та підтверджено матеріалами справи, позивач – ОСОБА_1 є учасником бойових дій, що підтверджується посвідченням серії НОМЕР_2 , яке видане 27 жовтня 2017 року. Позивач проходив військову службу у Військовій частині НОМЕР_1 Міністерства оборони України.
29.10.2019 наказом командира Військової частини НОМЕР_1 Міністерства оборони України №210 позивача було звільнено у запас та виключено зі списків особового складу частини та всіх видів забезпечення за п.п. «а» п. 2 ч. 5 ст. 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» (у зв`язку із закінченням строку контракту).
Представником позивача через Міністерство оборони України було направлено до військової частини адвокатський запит № 192 від 03.09.2020, в якому запитували, чи було виплачено грошову компенсацію за неотримане речове майно ОСОБА_1 та просили надати копії підтверджуючих документів. 
14.09.2020 Військова частина НОМЕР_1 Міністерства оборони України надала лист-відповідь № 1272 від 10.09.2020, в якому вказано, що військова частина не виплачувала грошову компенсацію за неотримане речове майно. У додатку доданого листа містилась довідка № 23 від 10.09.2020 про вартість речового майна, що належить до видачі.
Відповідно до довідки № 23 від 10.09.2020 про вартість речового майна, що належить до видачі, вартість компенсації за неотримане речове майно становить 7570,66 грн.
22.09.2020 позивач направив до відповідача заяву з проханням виплатити йому компенсацію за неотримане речове майно на підставі довідки №23 від 10.09.2020 про вартість речового майна, що належить до видачі. 
Позивач тривалий час не отримував відповіді на свою заяву, тому представником позивача було направлено адвокатський запит до Міністерства оборони України № 288 від 28.01.2021 з проханням надати відповідь/копію відповіді на заяву позивача від 22.09.2020, однак відповіді представником на даний запит отримано  не було.
31.05.2021 представником позивача було направлено до Міністерства оборони України новий запит № 398 від 31.05.2021, оскільки відповіді на заяву позивача від 22.09.2020 не було надано.
07.06.2021 на електронну адресу представника позивача надійшов лист-відповідь №1185 від 07.06.2021 на заяву позивача, яким військова частина відмовила позивачу у виплаті компенсації за неотримане речове майно.
З огляду на фактичні обставини справи, норми законодавства, що регулюють спірні правовідносини, суд апеляційної інстанції погоджується з судом першої інстанції про задоволення позову.
Відповідно до ч.1  ст.9-1 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» речове забезпечення військовослужбовців здійснюється за нормами і в терміни, що визначаються відповідно Міністерством оборони України, у тому числі для Державної спеціальної служби транспорту, іншими центральними органами виконавчої влади, що мають у своєму підпорядкуванні військові формування, Головою Служби безпеки України, начальником Управління державної охорони України, Головою Служби зовнішньої розвідки України, Головою Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації України, а порядок грошової компенсації вартості за неотримане речове майно призначається Кабінетом Міністрів України.
Відповідно до п. 15 розділу ІІІ Інструкції з організації речового забезпечення в Національній гвардії України в мирний час та особливий період, затвердженої  наказом Міністерства внутрішніх справ України №475 від 07.06.2017, військовослужбовці, які звільняються з військової служби в запас або відставку, отримують грошову компенсацію вартості за неотримане речове майно в порядку, визначеному  постановою Кабінету Міністрів України від 16 березня 2016 року №178 «Про затвердження Порядку виплати військовослужбовцям Збройних Сил, Національної гвардії, Служби безпеки, Служби зовнішньої розвідки, Державної прикордонної служби, Державної спеціальної служби транспорту, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації і Управління державної охорони грошової компенсації вартості за неотримане речове майно».
На виконання вищевказаної статті Закону  постановою Кабінету Міністрів України від 16.03.2016 №178  затверджений Порядок виплати військовослужбовцям Збройних Сил, Національної гвардії, Служби безпеки, Служби зовнішньої розвідки, Державної прикордонної служби, Державної спеціальної служби транспорту, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації і Управління державної охорони грошової компенсації вартості за неотримане речове майно.
Пунктами 2, 3 вказаного Порядку №178 визначено, що виплата грошової компенсації здійснюється особам офіцерського, старшинського, сержантського і рядового складу. Грошова компенсація виплачується військовослужбовцям з моменту виникнення права на отримання предметів речового майна відповідно до норм забезпечення у разі: звільнення з військової служби; загибелі (смерті) військовослужбовця.
Відповідно до п.4, 5 Порядку №178, грошова компенсація виплачується військовослужбовцям за місцем військової служби за їх заявою (рапортом) на підставі наказу командира (начальника) військової частини, територіального органу, територіального підрозділу, закладу, установи, організації, а командирам (начальникам) військової частини - наказу старшого командира (начальника), у якому зазначається розмір грошової компенсації на підставі довідки про вартість речового майна, що належить до видачі, оригінал якої додається до відомості щодо виплати грошової компенсації. Довідка про вартість речового майна, що належить до видачі, видається речовою службою військової частини виходячи із закупівельної вартості такого майна, розрахованої Міноборони, МВС, Головним управлінням Національної гвардії, СБУ, Службою зовнішньої розвідки, Адміністрацією Держприкордонслужби, Адміністрацією Держспецтрансслужби, Адміністрацією Держспецзв`язку, Головним управлінням розвідки Міноборони та Управлінням державної охорони станом на 1 січня поточного року, та оформляється згідно з додатком.
Порядок проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України врегульований Положенням про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України, затвердженим  указом Президента України №1153/2008 від 10.12.2008.
За приписами абз. 1, 3 п.242 розділу ХІІ Положення після надходження до військової частини письмового повідомлення про звільнення військовослужбовця з військової служби або після видання наказу командира (начальника) військової частини про звільнення військовослужбовець повинен здати в установлені строки посаду та підлягає розрахунку, виключенню зі списків особового складу військової частини і направленню на військовий облік до районного (міського) військового комісаріату за вибраним місцем проживання. Особи, звільнені з військової служби, зобов`язані у п`ятиденний строк прибути до районних (міських) військових комісаріатів для взяття на військовий облік. Особа, звільнена з військової служби, на день виключення зі списків особового складу військової частини має бути повністю забезпечена грошовим, продовольчим і речовим забезпеченням. Військовослужбовець до проведення з ним усіх необхідних розрахунків не виключається без його згоди зі списків особового складу військової частини.
Зі змісту вказаних правових норм вбачається, що у разі звільнення військовослужбовця з військової служби у нього виникає право на грошову компенсацію вартості за неотримане речове майно, яке реалізується шляхом подання військовослужбовцем відповідної заяви (рапорту) за місцем військової служби. Застосовування в пункті 3 Порядку №178 словосполучення «у разі звільнення з військової служби», а не, наприклад, «при звільненні з військової служби», дозволяє дійти висновку, що право на грошову компенсацію вартості за неотримане речове майно не залежить від факту закінчення проходження військової служби (виключення військовослужбовця зі списків особового складу). Відтак, військовослужбовці після звільнення їх з військової служби зберігають право на грошову компенсацію вартості за неотримане речове майно.
Таким чином, військовослужбовці після звільнення їх з військової служби зберігають право на грошову компенсацію вартості за неотримане речове майно. На користь вказаного висновку свідчить те, що в пункті 4 Порядку № 178 передбачено застосування різних форм звернення про виплату грошової компенсації вартості за неотримане речове майно, а саме рапорту, як особливої, передбаченої спеціальним законодавством форми доповіді військовослужбовця при його зверненні до вищого начальника в різних випадках службової діяльності, так і заяви, як звернення громадянина із проханням про сприяння реалізації закріплених  Конституцією  та чинним законодавством його прав та інтересів.
Вказані висновки відповідають правовій позиції Верховного Суду, викладеній в постанові від 30.07.2020 у справі № 820/5767/17.
В спірному випадку, як вбачається з матеріалів справи і не спростовано відповідачем, при звільненні позивачу не було виплачено компенсації вартості за неотримане речове майно.
Отже, з огляду на встановлені обставини справи та приписи чинного законодавства, суд апеляційної інстанції погоджується з висновком суду першої інстанції про протиправну бездіяльність Військової частини НОМЕР_1 Міністерства оборони України щодо невиплати ОСОБА_1 грошової компенсації за неотримане речове майно на підставі довідки про вартість речового майна, що належить до видачі, № 23 від 10.09.2020 у розмірі 7570,66.
Доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції.
Суд першої інстанції під час розгляду даної справи повно дослідив обставини, які мають значення для справи, ухвалив законне та обґрунтоване рішення.
Передбачені  ст. 317 КАС України  підстави для скасування рішення суду першої інстанції та ухвалення нового рішення відсутні.
Керуючись ст.ст.  311,  315,  316,  321,  322  Кодексу адміністративного судочинства України, суд
ПОСТАНОВИВ:
Апеляційну скаргу Військової частини НОМЕР_1 Міністерства оборони України залишити без задоволення.  
Рішення Кіровоградського окружного адміністративного суду від 10 серпня 2021 року у справі № 340/2937/21 залишити без змін.  
Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дати її прийняття, може бути оскаржена до касаційного суду в порядку та строки, встановлені ст.ст.328, 329 Кодексу адміністративного судочинства України. 
   
Головуючий - суддя                                                                      І.Ю. Добродняк 

                               суддя                                                                      Н.А. Бишевська 

                               суддя                                                                      Я.В. Семененко