25.01.22
33/812/5/22

Справа № 489/2988/21 Головуючий у першій інстанції Губницький Д.Г.
 
Провадження № 33/812/5/22 Доповідач апеляційного суду Лівінський І.В.
 
Категорія: ч.1 ст.130 КУпАП

П О С Т А Н О В А
іменем України

25 січня 2022 року м. Миколаїв
Миколаївський апеляційний суд у складі: 
головуючого – судді Лівінського І.В.,
з секретарем судового засідання Калашнік А.О.,
за участю особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності
ОСОБА_1 , 
розглянувши у відкритому судовому засіданні справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою 
ОСОБА_1 
на постанову Ленінського районного суду м. Миколаєва від 08 грудня 2021 року, якою 
ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, не працюючого, номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 , який проживає та зареєстрован за адресою: АДРЕСА_1 , 
притягнуто до адміністративної відповідальності за вчинення правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 130 КУпАП та на нього накладено адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 17000 грн з позбавленням права керування транспортними засобами на один рік, стягнуто 454 грн судового збору, 
в с т а н о в и в :
Згідно з постановою суду, 05 травня 2021 року о 12 годині 50 хвилин на перехресті вул. Кобера та пр. Богоявленський в м. Миколаєві водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом ВАЗ 210994-20, державний номерний знак НОМЕР_2 , з явними ознаками наркотичного сп`яніння, а саме: не природна блідість обличчя, виражене тремтіння пальців рук. Від проходження огляду на стан сп`яніння в медичному закладі відмовився у присутності свідків, про що є висновок МОЦПЗ №539, чим порушив вимоги пункту 2.5 ПДР, відповідальність за що передбачена частиною 1 статті 130 КУпАП.
Під час розгляду протоколу про адміністративне правопорушення від ОСОБА_1 надійшли письмові заперечення на вищевказаний протокол, у яких останній посилався на те, що його безпідставно направили для проходження медичного огляду на стан сп`яніння, оскільки він автомобілем не керував, та в медичному закладі він не зміг здати сечу, про що повідомив патрульних та попросив взяти інший аналіз, на що йому було відмовлено. При цьому, патрульні сказали, що це розцінене як відмова від здачі аналізу. Також, патрульний не проводив відеозапис, коли підійшов до автомобіля, а включив камеру лише тоді, коли повернулись з медичного закладу та він почав складати протокол. Крім того, всупереч вимогам статті 260 КУпАП його не було відсторонено від керування автомобілем, після складання протоколу, що підтверджує факт того, що він не перебував в стані наркотичного сп`яніння. Враховуючи те, що автомобілем він не керував, протокол про адміністративне правопорушення та інші матеріали справи не містять відомостей щодо залучення свідків під час огляду особи для виявлення ознак сп`яніння та повної відеофіксації того, що відбувалось, направлення на медичний огляд для встановлення стану сп`яніння, не було відібрано кров для проведення експертизи, просив закрити справу на підставі статті 247 КУпАП в зв`язку з відсутністю складу адміністративного правопорушення.
Постановою Ленінського районного суду м. Миколаєва від 08 грудня 2021 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 130 КУпАП та на нього накладене адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі однієї тисячі неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 17000 грн з позбавленням права керування транспортними засобами на один рік. Крім того, суд стягнув судовий збір в розмірі 454 грн.
Не погодившись із зазначеним судовим рішенням, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просив постанову скасувати та закрити провадження у справі у зв`язку з відсутністю складу адміністративного правопорушення. 
Апелянт вважає, що постанова ухвалена з порушенням норм матеріального права.
Апеляційна скарга мотивована тим, що після підписання ним протоколу про адміністративне правопорушення, патрульні внесли в нього неправдиві відомості про те, що ОСОБА_1 було відсторонено від керування транспортним засобом та керування передано невідомій особі. Однак ця інформація не відповідає дійсності, а тому протокол вважається недійсним і не може бути доказом у справі. Крім того, відеозапис не вівся безперервно, а лише включився, коли це було потрібно поліцейським. Також, апелянт вказує на те, що судом не були допитані свідки, а прийняті як доказ лише їх письмові пояснення, але вони написані патрульним шаблонно та лише підписані свідками. Патрульні не засвідчили перед свідками, що ОСОБА_1 має ознаки наркотичного сп`яніння.
Заслухавши пояснення учасників процесу, перевіривши матеріали справи та дослідивши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд дійшов наступного. 
Відповідно до статті 245 КУпАП завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом. 
Відповідно до вимог статті 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також з`ясувати інші обставини, які мають значення для правильного вирішення справи. 
Відповідно до положень пункту 2.5 Правил дорожнього руху водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
Невиконання вказаних вимог утворюють склад правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 130 КУпАП.
Як вбачається з диспозиції частини 1 статті 130 КУпАП, адміністративна відповідальність настає не тільки у разі керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а так само, і за відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
Як вбачається з протоколу про адміністративне правопорушення серії ААБ № 110364, 05 травня 2021 року о 12 годині 50 хвилин водій  ОСОБА_1  керував транспортним засобом ВАЗ 210994-20 державний номерний знак НОМЕР_2 , на перехресті вул. Кобера та пр. Богоявленський в м. Миколаєві, з явними ознаками наркотичного сп`яніння, а саме: не природна блідість обличчя, виражене тремтіння пальців рук. В присутності свідків водій відмовився від проходження огляду на стан сп`яніння в медичному закладі, про що є висновок МОЦПЗ №539, чим порушив вимоги пункту 2.5 ПДР, відповідальність за що передбачена частиною 1 статті 130 КУпАП (а.с.1). 
В своїх письмових поясненнях по суті порушення ОСОБА_1 зазначив, що з протоколом не згоден, пояснення буде надавати у суді.
Ознаками наркотичного сп`яніння згідно з пунктом 4 Розділу І Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України, Міністерства охорони здоров`я України від 09.11.2015 року №1452/735 (далі – Інструкція) є: наявність однієї чи декількох ознак стану алкогольного сп`яніння (крім запаху алкоголю з порожнини рота); звужені чи дуже розширені зіниці, які не реагують на світло; сповільненість або навпаки підвищена жвавість чи рухливість ходи, мови, почервоніння обличчя або неприродна блідість.
З аналізу пункту 1 Розділу ІІ вказаної Інструкції слідує, що поліцейський проводить огляд на стан сп`яніння за допомогою спеціальних технічних засобів лише водіїв, відносно яких є підстави вважати про їх перебування у стані алкогольного сп`яніння (зокрема, як вказано у даному пункті, щодо осіб, які мають ознаки сп`яніння, визначені пунктом 3 розділу І вказаної Інструкції).
Відповідно до вимог пункту 12 цього ж Розділу у разі наявності підстав вважати, що водій транспортного засобу перебуває у стані наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, згідно з ознаками, визначеними в пункті 4 розділу I цієї Інструкції, поліцейський направляє цю особу до найближчого закладу охорони здоров`я. 
Таким чином, у разі виявлення у особи, яка керує транспортним засобом, ознак наркотичного сп`яніння, така особа підлягає медичному огляду на стан сп`яніння у закладі охорони здоров`я.
Згідно висновку МОЦПЗ №539 від 05 травня 2021 року огляд в медичному закладі на виявлення наркотичного сп`яніння ОСОБА_1 не проводився у зв`язку із відмовою останнього від проходження такого огляду (а.с.2).
Так, відмова від проходження огляду на стан сп`яніння, є підставою для притягнення такої особи до адміністративної відповідальності.
Керування  ОСОБА_2 транспортним засобом та факт відмови пройти відповідно до встановленого законом порядку огляду на стан наркотичного сп`яніння, підтверджений також поясненнями свідків та відеозаписом з нагрудної камери працівника поліції, доданого до протоколу про скоєння адміністративного правопорушення серії ААБ № 110364 (а.с.5).
З вказаного відеозапису видно, що ОСОБА_1 категорично відмовився від проходження будь-якого обстеження у медичній установі. При цьому будь яких зауважень щодо неможливості здати сечу, чи необхідності здати інший матеріал, ОСОБА_1 не заявляв.
Отже, твердження  ОСОБА_1 про те, що він не зміг здати сечу в медичному закладі та просив здати інші аналізи, на що йому було відмовлено, не відповідають дійсності.
Отже, вказаний протокол про скоєння адміністративного правопорушення серії ААБ № 110364 складено за встановленою формою з урахуванням всіх вимог, передбачених статтею 256 КУпАП, а також Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженої наказом МВС України від 7 листопада 2015 року № 1395.
Посилання ОСОБА_1 в суді першої інстанції на те, що він не керував транспортним засобом перед зупиненням, спростовуються дослідженими у справі доказами, зокрема, вказаним протоколом та поясненнями ОСОБА_1 .
Так, з протоколу про скоєння адміністративного правопорушення серії ААБ № 110364 вбачається, що ОСОБА_1 керував транспортним засобом ВАЗ 210994-20, державний номерний знак НОМЕР_2 , на перехресті вулиці Кобера та проспекту Богоявленському в місті Миколаєві.
В своїх поясненнях ОСОБА_1 зазначив, що він є водієм таксі, його автомобіль перебував на проїжджій частині, де він зупинився та чекав замовлення. 
Відповідно до пункту 27 постанови Пленуму Верховного Суду України від 23 грудня 2005 року № 14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» керування транспортним засобом слід розуміти як виконання функцій водія під час руху такого засобу або інструктора-водія під час навчання учнів-водіїв, незалежно від того, керує особа транспортним засобом, який рухається своїм ходом чи за допомогою буксирування.
Отже перебування ОСОБА_1 за кермом автомобіля на проїжджій частині, на вказаному перехресті, після зупинки, за обставин, на які посилається апелянт, а саме очікування замовлення, свідчить про те, що ОСОБА_1 виконував функції водія, тобто керував транспортним засобом, в розумінні статті 130 КУпАП.
Отже, зважаючи на письмові пояснення  ОСОБА_1 , а також відомості, зазначені в протокол про адміністративне правопорушення, суд ставиться критично до твердження водія  ОСОБА_1 про те, що він не керував транспортним засобом, як до твердження наданого з метою ухилення від адміністративної відповідальності.
Відповідно до положень частини 1 статті 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, а також іншими документами.
Орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.
Таким чином, сукупність досліджених в матеріалах справи доказів, а саме протоколу про адміністративне правопорушення серії ААБ № 110364 від 05 травня 2021 року (а. с. 1), відеозапису з нагрудної камери поліцейського (а.с.5), висновку МОЦПЗ №539, письмових пояснень ОСОБА_1 , свідчить про доведення вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 130 КУпАП. 
Твердження апелянта про те, що патрульні, після підписання ним протоколу про адміністративне правопорушення, внесли в нього неправдиві відомості, спростовується змістом оригіналу протоколу та наданою апелянтом копією, які є ідентичними, та не містять будь яких дописок та виправлень.
Посилання ОСОБА_1 на те, що він не перебував в стані наркотичного сп`яніння, оскільки його навіть не було відсторонено від керування транспортним засобом, не мають правового значення, оскільки у даній справі складено протокол стосовно ОСОБА_1 не за перебування в стані наркотичного сп`яніння, а за відмову останнього пройти огляд на стан наркотичного сп`яніння у медичному закладі.
Доводи апеляційної скарги про те, що працівники поліції порушили порядок допиту свідків, не можуть братись до уваги, виходячи з наступного.
Так, за частиною 1, 2 статті 266 КУпАП, в редакції чинній на час вчинення правопорушення, передбачено, що особи, які керують транспортними засобами, річковими, морськими або маломірними суднами і щодо яких є підстави вважати, що вони перебувають у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, підлягають відстороненню від керування цими транспортними засобами, річковими, морськими або маломірними суднами та оглядові на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції.
Огляд водія (судноводія) на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, проводиться поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів. Під час проведення огляду осіб поліцейський застосовує технічні засоби відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів огляд проводиться у присутності двох свідків. Матеріали відеозапису обов`язково долучаються до протоколу про адміністративне правопорушення.
Оскільки відмова ОСОБА_1 пройти огляд на стан наркотичного сп`яніння у медичному закладі зафіксовано працівниками поліції за допомогою відеозапису, то проведення такого огляду без присутності свідків за умови застосування технічного засобу відеозапису, відповідає вимогам статті 266 КУпАП, чинній на час вчинення правопорушення.
Тому вказаний відеозапис є належним та допустимим доказом вини ОСОБА_1 в розумінні положень статей 85, 86 КПК України.
При цьому суд вважає, що положення статті 266 КУпАП в частині порядку проведення огляду водіїв на стан сп`яніння на місці зупинки із застосуванням технічних засобів відеозапису без присутності двох свідків (частина 2 статті 266 КУпАП), є чітко визначеними, не містять бланкетних положень, а тому не потребують застосування інших нормативно-правових актів, в тому числі, Порядку направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду, який затверджено постановою Кабінету Міністрів України від 17 грудня 2008 року № 1103,  який був прийнятий в 2008 році, та на цей час суперечить вимогам частини 2 статті 266 КУпАП в частині проведення огляду у присутності двох свідків. 
Отже, протокол про адміністративне правопорушення та додані до нього матеріали складені відповідно до вимог статті 256 КУпАП, ці докази є належними, допустимими та достовірними, оскільки вони здобуті з додержанням процесуальної процедури, не суперечать фактичним обставинам справи і об`єктивно узгоджуються між собою, а їх сукупність є достатньою для прийняття рішення по справі щодо ОСОБА_1 .
За такого, твердження апелянта про те, що суд першої інстанції при розгляді справи допустив порушення норм матеріального права, що призвело до неправильного вирішення справи, в ході розгляду провадження в суді апеляційної інстанції не знайшли свого підтвердження.
З огляду на наведене, підстави для скасування постанови суду першої інстанції, як того просить апелянт, відсутні. 
Керуючись статтями 283, 294 КУпАП, суд 
п о с т а н о в и в:
Апеляційну скаргу  ОСОБА_1  залишити без задоволення, а постанову Ленінського районного суду м. Миколаєва від 08 грудня 2021 року, якою  ОСОБА_1  визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 130 КУпАП - без змін. 
Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Миколаївського
апеляційного суду І.В. Лівінський