ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А
і м е н е м  У к р а ї н и

23 грудня 2021 року 	м. Дніпро	справа № 280/4929/21	

Третій апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: 
головуючого - судді  Дурасової Ю.В. (доповідач),
        суддів:                          Божко Л.А., Лукманової О.М.,        
    розглянувши в порядку письмового провадження в м. Дніпрі апеляційну скаргу  Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області    
    на рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 04.08.2021 року (головуючий суддя Татаринов Д.В.)
       в адміністративній справі №280/4929/21за позовом ОСОБА_1 до відповідача Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області про зобов`язання призначити пенсію за віком на пільгових умовах з фактичної дати звернення за призначенням пенсії та визнання дій протиправними, скасування рішення,- 

ВСТАНОВИВ:

Позивачка, ОСОБА_1 , звернулася 05.06.2021 до Запорізького окружного адміністративного суду з позовом до відповідача Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області, в якому просила: 
- визнати протиправним та скасувати рішення відповідача від 30 квітня 2021 року яким відмовлено позивачці в призначенні пенсії за віком на пільгових умовах;
- зобов`язати Головне управління пенсійного фонду України у Запорізькій області врахувати період з 30 липня 1984 року по 01 січня 1992 року до пільгового стажу;
- призначити пенсію з дати первісного звернення до пенсійного фонду із заявою про призначення пенсії (з 07 квітня 2021 року).           Позов обґрунтовано тим, що 07 квітня 2021 року позивачка звернулась до відповідача із заявою про призначення пенсії за віком на пільгових умовах за Списком №2 відповідно до пункту 2 частини 2 статті 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», проте рішенням відповідача від 30 квітня 2021 року їй відмовлено у призначення пенсії у зв`язку з відсутністю необхідного страхового стажу. 
Рішенням Запорізького окружного адміністративного суду від 04.08.2021 позов задоволено частково:
- визнано протиправним та скасовано рішення відділу призначення пенсій управління пенсійного забезпечення в Дніпропетровській області про відмову ОСОБА_1 в призначенні пенсії за віком на пільгових умовах від 15 квітня 2021 року №083950009121;
- зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області зарахувати до пільгового стажу період з 30 липня 1984 року по 01 січня 1992 року, у зв`язку із чим призначити та виплатити ОСОБА_1 пенсію за віком на пільгових умовах за списком №2 відповідно до пункту 2 частини 2 статті 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» з моменту звернення за призначенням пенсії, а саме з 07 квітня 2021 року.
В задоволенні решти позовних вимог - відмовлено.
Свою позицію суд першої інстанції обґрунтував тим, що посилання відповідача на те, що в уточнюючій довідці ТОВ «Енергобуд» про підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсії за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній №17 від 08 квітня 2014 року професія позивачки вказана як «в.о. майстра», яка у чинних на період роботи ОСОБА_1 списках, відсутня, є неприйнятними, оскільки трудова книжка позивача містить записи про її роботу за професією, що входить до Списку №2, при цьому трудова книжка містить записи про займану посаду і період виконуваної роботи (з 30 липня 1984 року), та записи, які підтверджують її право на пільгове пенсійне забезпечення. Вказав, що позивач досягла віку 57-річного віку ІНФОРМАЦІЯ_1 ; мала страховий стаж 39 років 01 місяць 27 днів, що не є спірним та визнається відповідачем, тому стаж позивача за Списком №2 складає 7 років 5 місяців 2 дні, відтак дійшов висновку про наявність у ОСОБА_1 права на пенсію за віком на пільгових умовах за Списком №2 з 57-річного віку.
Разом з цим суд першої інстанції зазначив, що порушення прав позивачки відбулося внаслідок прийняття протиправного рішення відповідача щодо відмови ОСОБА_1 в призначенні пенсії за віком на пільгових умовах 15 квітня 2021 року №083950009121, тому дійшов висновку про часткове задоволення позовних вимог шляхом визнання протиправним та скасування рішення відділу призначення пенсій управління пенсійного забезпечення в Дніпропетровській області про відмову ОСОБА_1 в призначенні пенсії за віком на пільгових умовах від 15 квітня 2021 року №083950009121 та зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області зарахувати до пільгового стажу період з 30 липня 1984 року по 01 січня 1992 року, у зв`язку із чим призначити та виплатити ОСОБА_1 пенсію за віком на пільгових умовах за списком №2 відповідно до пункту 2 частини 2 статті 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» з моменту звернення за призначенням пенсії, а саме з 07 квітня 2021 року.
Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, відповідачем подано апеляційну скаргу, в якій просить рішення суду першої інстанції скасувати та прийняти нове, яким у задоволенні позову відмовити в повному обсязі. Апелянт вказує, що згідно з наданими документами пільговий стаж за списком №2 у позивача відсутній, страховий стаж складає 39 років 01 місяць 27 днів. Щодо урахування періоду роботи з 30 липня 1984 року по 01 січня 1992 року до пільгового стажу зазначає, що у наданій позивачем уточнюючій довідці ТОВ «Енергобуд» про підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсії за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній №17 від 08 квітня 2014 року професія позивача вказана як «в.о. майстра», яка у чинних на період роботи ОСОБА_1 списках, відсутня.
В частині відмови у задоволенні позову рішення суду першої інстанції позивачем не оскаржується.
До апеляційного суду позивачем подано відзив на апеляційну скаргу, в якому просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції – без змін.
Розгляд справи здійснюється в  порядку письмового провадження у відповідності до ст. 311 КАС України.
Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів апеляційної інстанції зазначає про наступне. 
Судом першої інстанції встановлено, що 07 квітня 2021 року позивачка, ОСОБА_1 , звернулась до відповідача із заявою встановленого зразка про призначення пенсії за віком на пільгових умовах відповідно до пункту 2 частини 2 статті 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».
Листом відділу обслуговування громадян №6 (сервісний центр) Управління обслуговування громадян Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області від 30 квітня 2021 року №0800-0209-8/30299 сповіщено позивача про прийняте рішення відділу призначення пенсій управління пенсійного забезпечення в Дніпропетровській області щодо відмови ОСОБА_1 в призначенні пенсії за віком на пільгових умовах 15 квітня 2021 року №083950009121.
Позивачка вважає зазначену відмову протиправною.
Суд першої інстанції позовні вимоги задовольнив частково.
Досліджуючи правильність прийняття судом першої інстанції рішення, колегія суддів апеляційної інстанції вважає за необхідне дослідити ряд норм законодавства, що регулюють дані правовідносини та обставини справи.
Судом апеляційної інстанції встановлено, що до даних правовідносин слід застосовувати норми Конституції України, Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09 липня 2003 року №1058-IV, Закону України «Про пенсійне забезпечення».
Так, стаття 19 Конституції України передбачає, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Отже, суб`єкти владних повноважень (до яких відноситься відповідач) мають діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. 
Таким чином межі дій відповідача чітко визначені Конституцією та законами України.
Відповідно до частини 1, пункту 2 частини 2 статті 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09 липня 2003 року №1058-IV (ЗУ №1058-IV) (у редакції чинній на момент виникнення спірних правовідносин) право на пенсію за віком на пільгових умовах незалежно від місця останньої роботи мають особи, які працювали на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за списком №1 та на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за списком №2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджених Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, на роботах, що дають право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах, зазначених у частинах другій і третій цієї статті, а пенсії за вислугу років - на умовах, зазначених у частині 4 цієї статті. Розміри пенсій для осіб, визначених цією статтею, обчислюються відповідно до статті 27 та з урахуванням норм статті 28 цього Закону.
На пільгових умовах пенсія за віком призначається: 
- працівникам, зайнятим повний робочий день на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за списком №2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затвердженим Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць,
- після досягнення 55 років і за наявності страхового стажу не менше 30 років у чоловіків, з них не менше 12 років 6 місяців на зазначених роботах, і не менше 25 років у жінок, з них не менше 10 років на зазначених роботах.
До досягнення віку, встановленого абзацом 1 цього пункту, право на пенсію за віком на пільгових умовах мають жінки 1970 року народження і старші після досягнення ними такого віку:
50 років - по 31 березня 1965 року включно;
50 років 6 місяців - з 1 квітня 1965 року по 30 вересня 1965 року;
51 рік - з 1 жовтня 1965 року по 31 березня 1966 року;
51 рік 6 місяців - з 1 квітня 1966 року по 30 вересня 1966 року;
52 роки - з 1 жовтня 1966 року по 31 березня 1967 року;
52 роки 6 місяців - з 1 квітня 1967 року по 30 вересня 1967 року;
53 роки - з 1 жовтня 1967 року по 31 березня 1968 року;
53 роки 6 місяців - з 1 квітня 1968 року по 30 вересня 1968 року;
54 роки - з 1 жовтня 1968 року по 31 березня 1969 року;
54 роки 6 місяців - з 1 квітня 1969 року по 30 вересня 1969 року;
55 років - з 1 жовтня 1969 року по 31 грудня 1970 року.
За відсутності страхового стажу, встановленого абзацом 1 цього пункту, у період до 1 квітня 2024 року пенсія за віком на пільгових умовах призначається за наявності на дату досягнення віку, встановленого абзацами 1 і 3 - 13 цього пункту, страхового стажу:
з 1 квітня 2015 року по 31 березня 2016 року - не менше 25 років 6 місяців у чоловіків і не менше 20 років 6 місяців у жінок;
з 1 квітня 2016 року по 31 березня 2017 року - не менше 26 років у чоловіків і не менше 21 року у жінок;
з 1 квітня 2017 року по 31 березня 2018 року - не менше 26 років 6 місяців у чоловіків і не менше 21 року 6 місяців у жінок;
з 1 квітня 2018 року по 31 березня 2019 року - не менше 27 років у чоловіків і не менше 22 років у жінок;
з 1 квітня 2019 року по 31 березня 2020 року - не менше 27 років 6 місяців у чоловіків і не менше 22 років 6 місяців у жінок;
з 1 квітня 2020 року по 31 березня 2021 року - не менше 28 років у чоловіків і не менше 23 років у жінок;
з 1 квітня 2021 року по 31 березня 2022 року - не менше 28 років 6 місяців у чоловіків і не менше 23 років 6 місяців у жінок;
з 1 квітня 2022 року по 31 березня 2023 року - не менше 29 років у чоловіків і не менше 24 років у жінок;
з 1 квітня 2023 року по 31 березня 2024 року - не менше 29 років 6 місяців у чоловіків і не менше 24 років 6 місяців у жінок.
Працівникам, які не мають стажу роботи з шкідливими і важкими умовами праці, передбаченого абзацом першим цього пункту, але мають не менше половини стажу на зазначених роботах, за наявності передбаченого абзацами першим і п`ятнадцятим - двадцять третім цього пункту відповідного страхового стажу пенсії на пільгових умовах призначаються із зменшенням пенсійного віку, встановленого абзацом першим частини першої статті 26 цього Закону:
чоловікам - на 1 рік за кожні 2 роки 6 місяців такої роботи;
жінкам - на 1 рік за кожні 2 роки такої роботи.
Зазначене зменшення пенсійного віку для жінок застосовується також у період збільшення віку виходу на пенсію по 31 грудня 2021 року. 
Згідно зі статтею 62 Закону України «Про пенсійне забезпечення» основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.
Отже, саме трудова книжка є основним документом, що підтверджує стаж роботи.
Пунктом 3 Порядку застосування Списків №1 і 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників при обчисленні стажу роботи, що дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, затвердженого наказом Міністерства праці та соціальної політики України від 18 листопада 2005 року №383 (Порядок №383), визначено, що при визначенні права на пенсію за віком на пільгових умовах застосовуються списки, що чинні на період роботи особи.
Пунктом 10 Порядку №383 встановлено, що для підтвердження стажу роботи із шкідливими і важкими умовами праці необхідно подати трудову книжку із оформленими належним чином записами про займану посаду і період виконуваної роботи, виписку із наказу по підприємству про проведення атестації на відповідному робочому місці та, у разі відсутності в трудовій книжці відомостей, що визначають право на пенсію на пільгових умовах, уточнюючу довідку, передбачену пунктом 20 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12 серпня 1993 року №637 (Порядок №637).
Так, відповідно до пункту 20 Порядку №637 у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні відомості, що визначають право на пенсію на пільгових умовах або вислугу років, установлені для окремих категорій працівників, для підтвердження спеціального трудового стажу приймаються уточнюючі довідки, надані підприємствами на підставі первинних документів про характер виконуваної роботи та умов праці, а також зайнятість протягом повного робочого дня на роботах, які дають право на пільгове пенсійне забезпечення.
Матеріалами справи підтверджується, що трудова книжка ОСОБА_1 серії НОМЕР_1 від 13 квітня 1983 року, серед іншого, містить такі записи:
- 20 червня 1984 року прийнята бетонщиком другого розряду у трест «Запоріжпромбуд» СУ «Енергобуд» (запис №4; наказ №132к від 19 червня 1984 року);
- 30 липня 1984 року переведена майстром цього ж управління (запис №5; наказ №218-к від 28 липня 1984 року);
- 15 грудня 2004 переведена інструктором по охороні праці (запис №8; наказ №152-к від 15 грудня 2004 року).
При цьому, суд не має підстав не довіряти зазначеним записам або спростувати їх, оскільки відповідачем не надано будь-яких доказів для спростування інформації що міститься в трудовій книжці позивачки.
Також, трудова книжка позивачки містить відомості про перетворення підприємства - роботодавця на якому працювала ОСОБА_1 .
Слід взяти до уваги, що майстри (десятники) і виконроби входять до Списку №2 виробництв, цехів, професій та посад з важкими умовами праці, праця на яких дає право на державну пенсію на пільгових умовам і у пільгових розмірах, затвердженого постановою Ради Міністрів СРСР від 22 серпня 1956 року №1173 (розділ XXIX «Будівництво будівель і споруд: промислових, енергетичних, гідротехнічних, дорожньо-мостових»).
Зважаючи на те, що трудова книжка позивачки, яка є основним документом, що підтверджує стаж роботи, містить записи про її роботу за професією, що входить до Списку №2, при цьому трудова книжка містить записи про займану посаду і період виконуваної роботи (з 30 липня 1984 року), та записи, які підтверджують її право на пільгове пенсійне забезпечення, тому неприйнятними є посилання відповідача на те, що в уточнюючій довідці ТОВ «Енергобуд» про підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсії за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній №17 від 08 квітня 2014 року професія позивачки вказана як «в.о. майстра», яка у чинних на період роботи ОСОБА_1 списках, відсутня.
Відповідно до частини 2 статті 44, частини 1 статті 45 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» (№ 1058-IV) заява про призначення пенсії за віком може бути подана застрахованою особою не раніше ніж за місяць до досягнення пенсійного віку. Пенсія призначається з дня звернення за пенсією, крім таких випадків, коли пенсія призначається з більш раннього строку.
Згідно паспортних даних, позивачка народилася ІНФОРМАЦІЯ_2 , тому 27 квітня 2021 року досягла 57-річного віку.
При цьому, позивачка на день звернення з заявою про призначення пенсії мала страховий стаж 39 років 01 місяць 27 днів, що не є спірним, водночас, стаж за Списком №2 становить 7 років 5 місяців 2 дні.
Вказані обставини в сукупності свідчать про наявність у ОСОБА_1 права на пенсію за віком на пільгових умовах за Списком №2 з 57-річного віку, як правильно вказав суд першої інстанції.
Враховуючи те, що рішення суду першої інстанції в частині відмови у задоволенні позовних вимог не оскаржувалося, то в цій частині апеляційний перегляд не здійснювався.
Як наслідок, колегія суддів апеляційної інстанції погоджується з висновком суду першої інстанції про часткове задоволення позовних вимог.
На думку колегії суддів апеляційної інстанції суд першої інстанції дійшов правильного висновку про визнання протиправним та скасування рішення відділу призначення пенсій управління пенсійного забезпечення в Дніпропетровській області про відмову ОСОБА_1 в призначенні пенсії за віком на пільгових умовах від 15 квітня 2021 року №083950009121 та зобов`язання відповідача зарахувати до пільгового стажу позивачки період з 30 липня 1984 року по 01 січня 1992 року, у зв`язку із чим призначити та виплатити ОСОБА_1 пенсію за віком на пільгових умовах за Списком №2 відповідно до пункту 2 частини 2 статті 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» з моменту звернення за призначенням пенсії, а саме з 07 квітня 2021 року.
Вищезазначене є мотивом для відхилення судом апеляційної інстанції аргументів, викладених в апеляційній скарзі, оскільки аргументи позивача та нормами законодавства України, що регулює дані правовідносини, спростовують доводи, викладені відповідачем.
Доводи апеляційної скарги не спростовують правове обґрунтування, покладене в основу рішення суду першої інстанції, тому не можуть бути підставою для його скасування.
Дана справа є справою незначної складності, тому рішення суду апеляційної інстанції не підлягає оскарженню в касаційному порядку, крім випадків, зазначених в підпунктах: «а», «б», «в», «г» пункту 2 ч. 5 статті 328 КАС України.
Керуючись ст.    241-245,    250,    311,    316,    321,    322, 328, 329        КАС України, суд, -
ПОСТАНОВИВ:
Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області    - залишити без задоволення.
Рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 04.08.2021 року - залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та не підлягає оскарженню в касаційному порядку, крім випадків, зазначених в підпунктах: «а», «б», «в», «г» пункту 2 ч. 5 статті 328 КАС України.
В силу п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України постанова може бути оскаржена до Верховного Суду протягом 30 днів згідно ст. 329 КАС України з дня складання повного судового рішення шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.
Учасник справи, якому повне судове рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на касаційне оскарження, якщо касаційна скарга подана протягом 30-ти днів з дня вручення йому такого судового рішення.
Повний текст рішення складено 30.12.2021.
   
Головуючий - суддя                                                                      Ю. В. Дурасова 

                               суддя                                                                      Л.А. Божко 

                               суддя                                                                      О.М. Лукманова