Справа № 127/30933/21 
Провадження № 33/801/191/2022
Категорія: 146 
Головуючий у суді 1-ї інстанції Курбатова І. Л.
Доповідач: Сало Т. Б.

ВІННИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД 
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 квітня 2022 року                                                                               м. Вінниця

Вінницький апеляційний суд,  суддя Сало Т.Б., за участі  захисника особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності адвоката Лисого Олександра Васильовича, потерпілого  ОСОБА_1  та його представника – адвоката Балинського Богдана Валерійовича, розглянувши апеляційну скаргу ОСОБА_2   на постанову Вінницького міського суду Вінницької області від  07 лютого 2022  року в  справі  про  притягнення  ОСОБА_2  до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного  правопорушення,  передбаченого ст. 124 КУпАП,
встановив:
Постановою Вінницького міського суду Вінницької області від 07 лютого 2022 року ОСОБА_2 визнано винуватим у вчиненні правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП та застосовано до нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 50 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян в сумі 850 гривень. Стягнуто з ОСОБА_2 на користь держави судовий збір в розмірі 496 гривень 20 копійок.
Не погодившись із вказаною постановою, ОСОБА_2 подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати постанову суду першої інстанції, а провадження у справі закрити на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.
В скарзі зазначає, що судом не було враховано обставини, які відображені на наданій ним фототаблиці зі знімками розташування транспортних засобів після зіткнення; судом залишено поза увагою, що саме ОСОБА_1 з самого початку руху порушив ПДР України, опинившись на смузі зустрічного руху; надані ОСОБА_1 працівникам поліції та суду пояснення не відповідають обставинам пригоди та протирічать один одному; посилаючись на п.п. 1.5, 2.3 (б) та 16.11 ПДР України суд не вказав, яке саме порушення стоїть в причинному зв`язку з наслідками; при ухваленні рішення суд взяв до уваги лише те, що він рухався по другорядній дорозі, при цьому не надав оцінки місцю зіткнення автомобілів, способу розташування автомобілів після зіткнення та загальній дорожній обстановці.
Під час розгляду апеляційної скарги захисником Вихиля І.В. було заявлено клопотання про призначення автотехнічної експертизи для спростування вини ОСОБА_2 та для встановлення відповідності дій кожного із учасників ДТП до вимог ПДР України.
Потерпілий та його представник категорично заперечували щодо задоволення вказаного клопотання.
Відповідно до ч. 7 ст. 294 КУпАП, апеляційний суд може дослідити нові докази, які не досліджувалися раніше, якщо визнає обґрунтованим ненадання їх до місцевого суду або необґрунтованим відхилення їх місцевим судом.
Дане клопотання не підлягає задоволенню, оскільки і ОСОБА_2 і його захисник брали участь в судових засіданнях в суді першої інстанції, однак, таке клопотання не заявляли, та не обґрунтували неможливість заявлення такого клопотання.
Обов`язком апеляційного суду є перевірка законності та обгрунтованості судового рішення суду першої інстанції, яке ухвалювалося на підставі доказів, які є в матеріалах справи.
Згідно з вимогами ст. 278, 280 КУпАП, суддя при підготовці до розгляду справи про адміністративне правопорушення має вирішити, зокрема, питання чи правильно складено протокол та інші матеріали справи про адміністративне правопорушення, а при розгляді справи зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення серії ДПР18 №534299, складеного 09.11.2021 поліцейським взводу 2 роти 2 БУПП у Вінницькій області ДПП лейтенантом поліції Томчуком О.М., 09.11.2021 о 12 год. 05 хв. в м. Вінниці по вул. Д. Нечая, 32, водій ОСОБА_2 керував транспортним засобом BMW 5351, д.н.з. НОМЕР_1 , по вул. Г. Успенського при виїзді на нерегульоване перехрестя з вул. Д. Нечая не надав переваги в русі транспортному засобу «Nissan X-Trail», д.н.з. НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_1 , який рухався по головній дорозі, та скоїв з ним зіткнення. При ДТП автомобілі отримали механічні пошкодження з матеріальними збитками. 
Диспозиція ст. 124 КУпАП передбачає відповідальність за порушення учасниками дорожнього руху правил дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортних засобів, вантажу, автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів, дорожніх споруд чи іншого майна.
Визнаючи ОСОБА_2 винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП суд першої інстанції виходив з того, що його вина підтверджується наявними в матеріалах справи доказами, а саме: протоколом про адміністративне правопорушення серії ДПР18 №534299 від 09.11.2021, письмовими поясненнями, схемою місця ДТП та фото-таблицями.
Під час розгляду справи суд першої інстанції у відповідності до вимог ст.280 КУпАП з`ясував всі обставини, що підлягають доказуванню при розгляді справи про адміністративне правопорушення.
Дослідивши матеріали справи, заслухавши захисника Вихиля І.В., потерпілого ОСОБА_1 та його представника, апеляційний суд дійшов висновку, що постанова суду першої інстанції є законною, а апеляційна скарга не підлягає задоволенню.
Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення ОСОБА_2 порушив вимоги п. 16.11, п. 2.3 «б», п. 1.5 Правил дорожнього руху, за що відповідальність передбачена ст. 124 КУпАП України.
Згідно з п. 16.11 ПДР «Нерегульовані перехрестя» - на перехресті нерівнозначних доріг водій транспортного засобу, що рухається по другорядній дорозі, повинен дати дорогу транспортним засобам, які наближаються до даного перехрещення проїзних частин по головній дорозі, незалежно від напрямку їх подальшого руху.
Згідно з п. 2.3 ПДР - для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов`язаний («б») бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, відповідно реагувати на її зміну, стежити за правильністю розміщення та кріплення вантажу, технічним станом транспортного засобу і не відволікатися від керування цим засобом у дорозі.
Згідно з п. 1.5 ПДР - дії учасників дорожнього руху та інших осіб не повинні створювати небезпеку чи перешкоду для руху, загрожувати життю або здоров`ю громадян, завдавати матеріальних збитків.
Відповідно до ст. 256 КУпАП України, особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, має право подати пояснення і зауваження щодо змісту протоколу, які додаються до протоколу.
В даному випадку ОСОБА_2 у власних поясненнях, написаних ним власноручно на окремому аркуші, будь яких зауважень чи заперечень щодо змісту протоколу не вказав.
Навпаки, ОСОБА_2 в поясненнях зазначив ту обставину, що він виїжджав з другорядної дороги (по вул. Г. Успенського) на перехрестя, де був затор.
В апеляційній скарзі ОСОБА_2 вказує, що внаслідок невиконання ОСОБА_1 вимог п. 10.1 та п. 10.5 ПДР України, останній несе повну відповідальність за безпеку дорожнього руху. 
Тобто, з позиції ОСОБА_2 , ОСОБА_1 , виконуючи поворот ліворуч (виїзд з дороги прилеглої до млина на вул. Д. Нечая) не переконався, що такий маневр буде безпечним і не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам руху, і ОСОБА_1 , виїжджаючи на вул. Д. Нечая при повороті ліворуч виїхав на смугу зустрічного руху, а перебування останнього не на своїй смузі руху позбавило ОСОБА_2 попередньо його побачити та відповідно відреагувати.
Апеляційний суд критично ставиться до такої позиція апелянта, враховуючи наступне.
По-перше, в своїх власноручних письмових пояснення ОСОБА_2 зазначив, що при виїзді на перехрестя він почув удар. Тобто, виходить так, що автомобіль ОСОБА_1 вдарив автомобіль апелянта, однак вже зі змісту апеляційної скарги вбачається, що саме автомобіль ОСОБА_2 зіткнувся з автомобілем ОСОБА_1 . Цей факт підтверджується і фотознімками з місця ДТП.
По-друге, з фотознімків, які були зроблені одразу після ДТП видно, що зіткнення автомобілей відбулось на вул. Д. Нечая. Зважаючи на характер пошкоджень автомобіля Ніссан можна зробити висновок, що цей автомобіль в момент удару вже перебував на вулиці Д. Нечая, тобто ОСОБА_1 вже був на головній дорозі, а тому ОСОБА_2 повинен був виконати вимоги п.16.11 ПДР України.
Те, що ОСОБА_1 перебував на головній дорозі в момент зіткнення вбачається зі схеми місця ДТП, складеної працівником поліції та з фотознімків, зроблених в день ДТП, з яких видно, що автомобіль Ніссан віддалено знаходиться від виїзду з прилеглої до млину території.
Твердження апелянта про порушення ОСОБА_1 п. 10.5 ПДР України судом не беруться до уваги, адже, як вбачається з письмових пояснень ОСОБА_1 він, рухаючись по головній дорозі (по вул. Д. Нечая) та помітивши автомобіль БМВ, який рухався на нього з вул. Г. Успенського, прийняв рішення скерувати автомобіль, щоб уникнути зіткнення, чим пояснюється перебування автомобіля Ніссан на одній із зустрічних смуг руху. Також, з характеру пошкоджень автомобіля Ніссан (продовгувата форма вм`ятини та її розташування) вбачається, що рух автомобіля Ніссан після моменту зіткнення продовжувався, що теж могло спрямувати автомобіль Ніссан ліворуч на зустрічну смугу.
ОСОБА_2 , не визнаючи своєї вини в скоєнні адміністративного правопорушення, надає своє особисте (суб`єктивне) бачення ситуації та на власний розсуд трактує дії ОСОБА_1 , хоча він не позбавлений був можливості заявити клопотання про призначення судової автотехнічної та транспортно-трасологічної експертизи, на вирішення якої постановити всі сумнівні питання, а саме питання, відповіді на які кожен із учасників дає свої, суб`єктивні.
Зважаючи на відсутність висновку експерта, суд, який не володіє спеціальними знаннями в галузі експертних досліджень, розглядає адміністративну справу з аналізом тих доказів, які є у справі, з наданням їм оцінки, керуючись при цьому внутрішнім переконанням.
Вже під час розгляду справи в суді апелянтом була надана Додаткова (уточнена) схема з місця ДТП, виконана 09.01.2022 за участі учасників ДТП та їх представників, а також зроблені в цей день фотознімки перехрестя.
Як вказано в згаданій додатковій схемі, огляд проводився для встановлення умовного центру перехрестя для кожного водія окремо, однак, не зрозуміло, з якою метою встановлювався цей умовний центр перехрестя, і в якій нормі права використовується таке поняття. Крім того, із додаткової схеми вбачається незгода з таким оглядом одного із учасників. Знову ж таки апеляційний суд звертає увагу, що такий огляд та заміри, і відповідні висновки повинні були проведенні експертами, які є фахівцями в цій галузі, яких до участі у справі залучено не було.
Апелянт стверджує, що пунктом 2.3 ПДР України повинен керуватись кожен водій і цей пункт до причинного зв`язку з даною дорожньо-транспортною пригодою відноситись не може.
На переконання апеляційного суду, цей пункт ПДР України правильно зазначений в протоколі, адже, беручи до уваги пошкодження у автомобіля Ніссан (переднє праве крило, передні праві двері та задні праві двері) та механізм утворення вказаних пошкоджень (механічна дія направлена спереду назад, при цьому деформуючу дію було прикладено до передньої частини автомобіля, і величина деформуючої дії є значною), а також враховуючи велику потужність двигуна автомобіля БМВ, суд робить висновок, що ОСОБА_2 , з метою «вклинитись» у вільне місце дорожнього затору (першочергові пояснення ОСОБА_2 ) натиснув на педаль газу, внаслідок чого швидкість автомобіля ОСОБА_2 була неадекватною по відношенню до ситуації, яка склалась на дорозі, а відтак ОСОБА_2 втратив уважність та не міг стежити за дорожньою обстановкою, і відповідно не міг відреагувати на її зміну – не помітив автомобіль Ніссан, який рухався по головній дорозі, що і є порушенням вимог п. 12.3 ПДР України.
З огляду на наведене вбачається, що в ситуації, яка склалася перед зіткненням, технічна можливість попередження ДТП визначалась виконанням водієм ОСОБА_2 п 12.3 ПДР України.
Отже, суд першої інстанції прийшов до вірного висновку, що в діях ОСОБА_2 наявні обов`язкові ознаки адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, зокрема, наявність наслідково-причинного зв`язку між його діями, які виразились в порушенні п. 16.11 та п. 12.3 ПДР України та наслідками у вигляді пошкодження транспортних засобів.
Апеляційний суд звертає увагу, що суд першої інстанції безпідставно вказав у постанові на порушення ОСОБА_2 вимог п. 16.4 ПДР України, оскільки відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення, останньому не ставлять в провину порушення цих правил, і суд фактично вийшов за межі, а відтак, надавати оцінку щодо відповідності дій ОСОБА_2 вимогам п. 16.4 ПДР України не має потреби.
Враховуючи викладене, оскільки доводи апеляційної скарги не спростовують правильних висновків суду першої інстанції, апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а оскаржувана постанова суду першої інстанції - без змін.
Керуючись ст. 294 КУпАП,
постановив:
Апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишити без задоволення.
Постанову  Вінницького міського суду Вінницької області від 07 лютого 2022 року залишити без змін.
Постанова набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.
Суддя                                           Т.Б. Сало