ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 березня 2022 року	Львів	Справа № 380/13406/21 пров. № А/857/21314/21	

Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі:
головуючого судді:                                        Глушка І.В.,
суддів:                                                             Довгої О.І., Запотічного І.І., 

розглянувши у порядку письмового провадження в м.Львові апеляційну скаргу Львівської обласної прокуратури на рішення Львівського окружного адміністративного суду від 30 вересня 2021 року, ухвалене суддею Мартинюком В.Я. у м. Львові о 12:29, повний текст якого складений 01 жовтня 2021 року, у справі № 380/13406/21 за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Львівської обласної прокуратури про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання до вчинення дій,-

                                                    ВСТАНОВИВ:

11 серпня 2021 року позивач - ОСОБА_1 звернулась в суд з адміністративним позовом до відповідача - Львівської обласної прокуратури, у якому просила визнати протиправним та скасувати рішення комісії з установлення періоду проходження служби (стажу роботи) №21 від 30.06.2021 в частині неврахування до стажу роботи періоду проходження нею державної служби з 02.09.1997 по 22.06.2001 та зобов`язати прийняти рішення, яким до періоду проходження служби (стажу роботи) включити період проходження державної служби з 02.09.1997 по 22.06.2001 в органах місцевого самоврядування та Державної податкової служби.
Рішенням Львівського окружного адміністративного суду від від 30 вересня 2021 року адміністративний позов задоволено.
Не погоджуючись з вказаним рішенням суду, відповідач оскаржив його в апеляційному порядку. Вважає, що оскаржуване рішення ухвалене з неповним з`ясуванням обставин справи, з порушенням норм матеріального і процесуального права та підлягає скасуванню з підстав, викладених в апеляційній скарзі. Просить скасувати оскаржуване судове рішення та ухвалити нове, яким в задоволенні адміністративного позову відмовити.
Згідно доводів скаржника, за правилами пп.9 п.6 Порядку виплати щомісячної надбавки за вислугу років прокурорам та іншим працівникам органів прокуратури, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів №1090 від 09.12.2015, до періоду проходження служби, що дає право на одержання щомісячної надбавки за вислугу років, прокурорам зараховується час роботи на посадах державних службовців, які обіймають особи з вищою юридичною освітою. З покликанням на те, що документом, який підтверджує наявність у позивача вищої юридичної освіти є диплом спеціаліста серії НОМЕР_1 , виданий Львівським національним університетом імені Івана Франка 22.06.2001, вказує на можливість зарахування до періоду проходження служби (стажу роботи), який дає право на одержання щомісячної надбавки за вислугу років лише період роботи з 22.06.2001 по 19.09.2002.
Вважає, що на час звернення ОСОБА_1 до Комісії чинним є Закон України «Про прокуратуру» №1697-VII від 14.10.2014. Цей закон в частині регулювання питань соціального забезпечення працівників прокуратури України є спеціальним законом, та повинен застосовуватися при пизначенні щомісячної надбавки за вислугу років з урахуванням Постанови Кабінету Міністрів № 1090 від 09.12.2015.
Переглянувши справу за наявними у ній доказами, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції приходить до висновку, що в задоволенні апеляційної скарги слід відмовити з наступних підстав.
Так, судом достовірно встановлено та підтверджується матеріалами адміністративної справи, що згідно записів у трудовій книжці ОСОБА_1 послідовно обіймала посади: у період з 02.09.1997 по 14.05.1998 радника з правових питань та дотримання законодавства Перемишлянської районної ради; у період з 15.05.1998 по 09.06.2000 - головного державного податкового інспектора-юрисконсульта Перемишлянського відділення Золочівської МДПІ; у період з 12.06.2000 по 19.09.2002 - головного державного податкового інспектора-юрисконсульта сектору правового забезпечення Перемишлянського відділення Золочівської МДПІ; з 20.09.2002 - по теперішній час прокурорські посади у Прокуратурі Львівської області.
Згідно із протоколом засідання комісії з установлення періоду проходження служби (стажу роботи), який дає право на одержання щомісячної надбавки за вислугу років Львівської обласної прокуратури №21/2021 від 30.06.2021 комісія встановила, що до періоду проходження служби (стажу роботи), який дає право на одержання щомісячної надбавки за вислугу років, підлягають включенню наступні періоди: 1) Державна податкова інспекція, інспектор-юрисконсульт (посада державної служби після отримання вищої юридичної освіти) - 22.06.2001 - 19.09.2002 (тривалість стажу 1 рік 2 місяці 27 днів); 2) Прокуратура Львівської області, Львівська обласна прокуратура (прокурорські посади) - 20.09.2002 - 29.06.2021, по теперішній час (тривалість стажу 18 років 9 місяців 9 днів). При цьому, обрахований комісією трудовий стаж, який дає право на одержання щомісячної надбавки за вислугу років, станом на 30.06.2021 складає 20 років 6 днів.
Окрім того, листом №07-1156 вих.-21 від 05.07.2021 відповідач повідомив позивача, що документом, який підтверджує наявність у неї вищої юридичної освіти є диплом спеціаліста серії НОМЕР_1 , виданий Львівським національним університетом імені Івана Франка 22.06.2001. Водночас роз`яснено, що зарахуванню до періоду проходження служби (стажу роботи), який дає право на одержання щомісячної надбавки за вислугу років підлягає період її роботи з 22.06.2001 по 19.09.2002.
Позивач, вважаючи рішення комісії з установлення періоду проходження служби (стажу роботи), який дає право на одержання щомісячної надбавки за вислугу років Львівської обласної прокуратури, оформлене протоколом №21/2021 від 30.06.2021, протиправним, звернулась до суду за захистом свого порушеного права.
Надаючи юридичну оцінку спірним правовідносинам, що виникли між сторонами у справі, суд апеляційної інстанції вважає, що суд першої інстанції вірно застосував норми матеріального та процесуального права, з огляду на таке.
Враховуючи вимоги частини 2 статті 19 Конституції України та частини 2 статті 2 КАС України, законодавцем визначено критерії для оцінювання рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень, які одночасно є принципами адміністративної процедури, що вироблені у практиці європейських країн.
Статтею 46 Закону України «Про державну службу» від 10 грудня 2015 року №889-VIII визначені особливості обрахунку стажу державної служби, зокрема у п.1 ч.2  зазначено, що до стажу державної служби зараховуються час перебування на посаді державної служби відповідно до цього Закону.
Відповідно до пункту 6 Порядку обчислення стажу державної служби, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 25 березня 2016 року № 229, стаж державної служби за періоди роботи (служби) до набрання чинності Законом України «Про державну службу» від 10 грудня 2015 року № 889-VIII обчислюється відповідно до пункту 8 розділу XI Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про державну службу» від 10 грудня 2015 року № 889-VIII.
Відповідно до пункту 8 розділу XI Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про державну службу» від 10 грудня 2015 року № 889-VIII стаж державної служби за періоди роботи (служби) до набрання чинності цим Законом обчислюється у порядку та на умовах, установлених на той час законодавством.
Отже, в даному випадку слід керуватися Порядком обчислення стажу державної служби, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 3 травня 1994 року №283.
Відповідно до пункту 2 Порядку №283 до стажу державної служби зараховується робота (служба) на посадах державних службовців у державних органах, передбачених у статті 25 Закону України "Про державну службу" (№3723-XII), а також на посадах, віднесених Кабінетом Міністрів України до відповідної категорії посад державних службовців; на посадах керівних працівників і спеціалістів в апараті органів прокуратури, судів, нотаріату, дипломатичної служби, митного контролю, внутрішніх справ, служби безпеки, розвідувальних органів, інших органів управління військових формувань, Держспецзв`язку, Адміністрації Держспецтрансслужби, державної податкової та контрольно-ревізійної служби, Держфінінспекції, її територіальних органів; на посадах в органах місцевого самоврядування, передбачених у статті 14 Закону України "Про службу в органах місцевого самоврядування" (№2493-14).
До спірних правовідносин застосовними є положення абзацу дев`ятого ст.14 Закону України «Про службу в органах місцевого самоврядування» №2493-III вiд 07.06.2001 (у редакції на момент виникнення спірних правовідносин), яким передбачено, що в органах місцевого самоврядування встановлюються, серед інших, сьома категорія посад - посади радників, консультантів секретаріатів районних у містах рад, спеціалістів виконавчих органів районних у містах, міських (міст районного значення) рад, спеціалістів виконавчих органів сільських, селищних рад.
Слід зазначити, що за пунктом 2.6 Довідника типових професійно-кваліфікаційних характеристик посад державних службовців, затвердженого наказом Головдержслужби України №65 від 01.09.1999 (чинний на час виникнення спірних правовідносин), державний службовець повинен мати, як правило, повну вищу освіту (освітньо-кваліфікаційний рівень - спеціаліст, магістр), за спеціальностями галузі "Державне управління" або іншими, професійно орієнтованими для державної служби з додатковим підвищенням кваліфікації за професійними програмами вказаної галузі, а на посадах спеціалістів VII категорії державних службовців припустиме використання фахівців з базовим рівнем вищої освіти (бакалавр).
Тобто, час роботи позивача на посадах державної служби в органах місцевого самоврядування та Державної податкової служби, що охопоюється періодом з 02.09.1997 по 22.06.2001 зараховується до стажу державної служби, оскільки законодавство, чинне у згаданий період, не містило застереження щодо обов`язкової наявності повної вищої юридичної освіти.
Наведене дозволяє суду дійти до висновку, що відповідач зобов`язаний був включити до періоду проходження служби позивача період її роботи з 02.09.1997 по 22.06.2001.
В подальшому, механізм встановлення працівникам органів прокуратури розміру надбавки за вислугу років та обчислення стажу роботи, що дає право на одержання такої надбавки визначав Порядок виплати надбавки за вислугу років працівникам органів прокуратури, затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 07.05.2008 № 425 (Постанова № 425), згідно із пунктом 3 якого надбавка за вислугу років працівникам органів прокуратури виплачується щомісяця залежно від стажу роботи, зокрема за стаж роботи понад 25 років розмір надбавки становить 40 відсотків посадового окладу.
15.07.2015 набрав чинності Закон України «Про прокуратуру» № 1697-VII (далі - Закон №1697-VI), який визначає правові засади організації і діяльності прокуратури України, статус прокурорів, порядок здійснення прокурорського самоврядування, а також систему прокуратури України.
Відповідно до частини другої статті 81 Закону №1697-VII заробітна плата прокурора складається з посадового окладу, премій та надбавок за: 1) вислугу років; 2) виконання обов`язків на адміністративній посаді та інших виплат, передбачених законодавством. Преміювання прокурорів здійснюється в межах фонду преміювання, утвореного в розмірі не менш як 10 відсотків посадових окладів та економії фонду оплати праці.
Частиною третьою цієї статті визначено, що посадовий оклад прокурора місцевої прокуратури встановлюється у розмірі 12 мінімальних заробітних плат, визначених законом, що запроваджується поетапно: з 1 липня 2015 року - 10 мінімальних заробітних плат; з 1 січня 2016 року - 11 мінімальних заробітних плат; з 1 січня 2017 року - 12 мінімальних заробітних плат.
Частиною четвертою статті 81 Закону №1697-VII передбачено, що посадові оклади інших прокурорів установлюються пропорційно до посадового окладу прокурора місцевої прокуратури з коефіцієнтом: 1) прокурора регіональної прокуратури - 1,2; 2) прокурора Генеральної прокуратури України - 1,3.
Згідно із частиною сьомою статті 81 Закону №1697-VII прокурорам виплачується щомісячна надбавка за вислугу років у розмірах: за наявності стажу роботи понад один рік - 10 відсотків, понад 3 роки - 15 відсотків, понад 5 років - 18 відсотків, понад 10 років - 20 відсотків, понад 15 років - 25 відсотків, понад 20 років - 30 відсотків, понад 25 років - 40 відсотків, понад 30 років - 45 відсотків, понад 35 років - 50 відсотків посадового окладу. Порядок виплати щомісячної надбавки за вислугу років прокурорам затверджується Кабінетом Міністрів України.
Отже, Законом №1697-VII визначено, зокрема, розмір посадового окладу прокурора регіональної прокуратури.
Відповідно до пункту 13 Розділу XIII Закону №1697-VII, Кабінету Міністрів України доручено: у тримісячний строк з дня, наступного за днем опублікування цього Закону: привести свої нормативно-правові акти у відповідність із цим Законом; забезпечити приведення нормативно-правових актів міністерств та інших відповідних центральних органів виконавчої влади України у відповідність із цим Законом.
09.12.2015 Кабінет Міністрів України ухвалив постанову № 1090 (набрала чинності 05.01.2016), якою затвердив Порядок виплати щомісячної надбавки за вислугу років прокурорам та іншим працівникам органів прокуратури (далі - Порядок № 1090), який визначає механізм встановлення прокурорам та іншим працівникам органів прокуратури розміру щомісячної надбавки за вислугу років та обчислення періоду проходження служби (стажу роботи), що дає право на одержання такої надбавки.
Згідно із пунктом 2 вказаної постанови № 1090 визнано такою, що втратила чинність постанову № 425.
Положення Порядку № 1090 поширюється на прокурорів, військовослужбовців, які проходять службу в органах прокуратури на прокурорсько-слідчих посадах, інших працівників органів прокуратури (державних службовців, службовців, інших працівників), а також на слідчих органів прокуратури - до початку діяльності Державного бюро розслідувань.
Відповідно до пункту 3 Порядку № 1090 надбавка за вислугу років прокурорам виплачується щомісяця залежно від періоду проходження служби в розмірах, зазначених у частині сьомій статті 81 Закону України «Про прокуратуру».
Саме наведеною нормою відповідач обмежився під час розгляду заяви позивача про обрахунок її вислуги років на державній службі.
Тобто, визначаючи розмір надбавки за вислугу років станом на 30.06.2021 відповідач протиправно керувався законодавством, яке діяло на час звернення позивача до комісії за її обрахунком.
Аналізуючи наведені правові норми та обставини справи, суд апеляційної інстанції погоджується із висновками суду першої інстанції щодо невідповідності прийнятого відповідачем протокольного рішення критеріям правомірності рішення суб`єкта владних повноважень, що має наслідком його скасування.
При цьому ефективним способом захисту порушеного права позивача є визначення відповідачу зобов`язання включити проходженя позивачем державної служби у період з 02.09.1997 по 22.06.2001 до періоду проходження державної служби (стажу роботи).
Обрана судом форма захисту порушених прав у даному випадку не є втручанням у дискреційні повноваження відповідача.
Оцінюючи доводи апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції зазначає, що такі були перевірені та проаналізовані судом першої інстанції та їм була надана належна правова оцінка. Доводами апеляційної скарги не спростовуються висновки, викладені судом першої інстанції в оскаржуваному рішенні.
Відповідно до частини першої статті 242 Кодексу адміністративного судочинства Українирішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.
Суд першої інстанції повністю виконав вказані вимоги процесуального закону, оскільки до спірних правовідносин вірно застосував норми матеріального та процесуального права, що призвело до ухвалення законного рішення, яке скасуванню не підлягає.
Відповідно до статті 311 Кодексу адміністративного судочинства України апеляційну скаргу розглянуто судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) в строки, встановлені статтею 309 КАС України.
Керуючись статтями 242, 308, 309, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 328 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

                                                    ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Львівської обласної прокуратури залишити без задоволення, а рішення Львівського окружного адміністративного суду від 30 вересня 2021 року у справі №380/13406/21 - без змін.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених п.2 ч.5 ст.328 Кодексу адміністративного судочинства України. 

Головуючий суддя	 	І. В. Глушко 	
судді	 	О. І. Довга 	
 	 	І. І. Запотічний