УХВАЛА

07 лютого 2022 року 
м. Київ

cправа №  916/1501/21 

Верховний Суд у складі судді Касаційного господарського суду                           Багай Н. О.,

розглянувши матеріали касаційної скарги заступника керівника Одеської обласної прокуратури
на постанову Південно-західного апеляційного господарського суду від 23.12.2021 
і рішення Господарського суду Одеської області від 19.10.2021 у справі

за позовом першого заступника керівника Одеської обласної прокуратури в інтересах держави в особі Одеської міської ради
до 1) Головного управління Держгеокадастру в Одеській області, 2) Товариства з обмеженою відповідальністю "Спорт-Сервіс", 
за участю третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідачів: 1) Товариства з обмеженою відповідальністю "Лідер-Парк", 2) Товариства з обмеженою відповідальністю "Земельне кадастрове бюро", 
про визнання недійсною та скасування державної реєстрації земельної ділянки та скасування реєстрації речових прав на земельну ділянку,

ВСТАНОВИВ:

17.01.2022 до Верховного Суду надійшла касаційна скарга заступника керівника Одеської обласної прокуратури на постанову Південно-західного апеляційного господарського суду від 23.12.2021 (повний текст складено 24.12.2021) і рішення Господарського суду Одеської області від 19.10.2021 у справі №  916/1501/21, подана 12.01.2022 через засоби поштового зв`язку.

Перевіривши матеріали касаційної скарги заступника керівника Одеської обласної прокуратури, Верховний Суд дійшов висновку про наявність підстав для залишення касаційної скарги без руху з огляду на таке.

Відповідно до пункту 5 частини 2 статті 290 Господарського процесуального кодексу України у касаційній скарзі повинно бути зазначено підставу (підстави), на якій (яких) подається касаційна скарга, з визначенням передбаченої (передбачених) статтею 287 цього Кодексу підстави (підстав).

Так, відповідно до абзацу 1 частини 2 статті 287 Господарського процесуального кодексу України підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у пунктах 1, 4 частини 1 цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права виключно в таких випадках:
1) якщо суд апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду, крім випадку наявності постанови Верховного Суду про відступлення від такого висновку;
2) якщо скаржник вмотивовано обґрунтував необхідність відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду та застосованого судом апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні;
3) якщо відсутній висновок Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах;
4) якщо судове рішення оскаржується з підстав, передбачених частинами першою, третьою статті 310 цього Кодексу.

Звертаючись із касаційною скаргою, заступник керівника Одеської обласної прокуратури підставою касаційного оскарження визначає пункт 1 частини 1, пункт 3 частини 2 статті 287 Господарського процесуального кодексу України , а саме: неправильне застосування норм матеріального права та порушення норм процесуального права у зв`язку із відсутністю висновку Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах. 

На думку скаржника, відсутні висновки щодо застосування норм матеріального права у справах з подібними правовідносинами. При цьому скаржник не зазначає чітко норму права, щодо застосування якої відсутній висновок. 

Верховний Суд зазначає, що у разі, якщо підставою для відкриття касаційного провадження скаржник вважає наявність випадку, передбаченого пунктом 3 частини 2 статті 287 Господарського процесуального кодексу України, він повинен чітко зазначити норму права, єдину практику застосування якої необхідно сформувати, обставини справи, до яких ця норма повинна застосовуватись, висновок, який зробили суди попередніх інстанцій з цього (якщо він наявний), та обґрунтувати мотиви незгоди з таким висновком.

Суд касаційної інстанції не може самостійно визначати підстави касаційного оскарження чи доповнювати касаційну скаргу міркуваннями, які сам заявник скарги не викладав у тексті касаційної скарги, оскільки вказане свідчитиме про порушення судом принципу змагальності сторін. 

У касаційній скарзі викладено обґрунтування в чому, на думку скаржника, полягає неправильне застосування норм матеріального права та порушення норм процесуального права, проте заступник керівника Одеської обласної не зазначив щодо застосування якої з наведених них норм відсутній висновок Верховного Суду. 

Таким чином, скаржником не наведено належного обґрунтування передбаченої пунктом 3 частини 2 статті 287 Господарського процесуального кодексу України підстави касаційного оскарження.

Крім того, відповідно до пункту 2 частини 4 статті 290 Господарського процесуального кодексу України до касаційної скарги додаються документи, що підтверджують сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі, або документи, що підтверджують підстави звільнення від сплати судового збору відповідно до закону.

Правові засади справляння судового збору, платників, об`єкти та розміри ставок судового збору, порядок сплати, звільнення від сплати та повернення судового збору визначає Закон України "Про судовий збір".

Згідно з частиною 1 статті 4 зазначеного Закону судовий збір справляється у відповідному розмірі від прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі.

Як установлено Верховним Судом, позовну заяву перший заступник керівника Одеської обласної прокуратури подав у червні 2021 року, її предметом є три вимоги немайнового характеру.

Відповідно до підпункту 2 пункту 2 частини 2 статті 4 Закону України "Про судовий збір" (у редакції, що діяла на час подання позовної заяви) за подання до господарського суду позовної заяви немайнового характеру судовий збір становив 1 розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Статтею 7 Закону України "Про Державний бюджет України на 2021 рік" прожитковий мінімум для працездатних осіб станом на 01.01.2021 установлено у розмірі 2  270,00   грн.

Згідно з підпунктом 5 пункту 2 частини 2 статті 4 Закону України "Про судовий збір" (у редакції, чинній на час звернення з касаційною скаргою) за подання до господарського суду касаційної скарги на рішення суду ставка судового збору становить 200 % ставки, що підлягала сплаті при поданні позовної заяви.

Заступник керівника Одеської обласної прокуратури у касаційній скарзі просить скасувати постанову Південно-західного апеляційного господарського суду від 23.12.2021 і рішення Господарського суду Одеської області від 19.10.2021 та ухвалити нове рішення, яким позов прокурора задовольнити.

Таким чином, звертаючись із касаційною скаргою, заявник мав сплатити  судовий збір у сумі 13  620,00 грн, а саме 2 270,00 х 3 х 200  %, де 2 270,00 грн -ставка судового збору за подання до господарського суду позовної заяви немайнового характеру, 3 - кількість вимог немайнового характеру, 200 % - ставка судового збору за подання касаційної скарги.

Однак заступник керівника Одеської обласної прокуратури доказів сплати судового збору до касаційної скарги не додав.

Згідно з вимогами частини 2 статті 292 Господарського процесуального кодексу України у разі якщо касаційна скарга оформлена з порушенням вимог, встановлених статтею 290 цього Кодексу, вона залишається без руху.

Отже, для усунення недоліків касаційної скарги заступнику керівника Одеської обласної прокуратури необхідно:
- навести та обґрунтувати передбачену (передбачені) статтею 287 Господарського процесуального кодексу України підставу (підстави) подання цієї скарги (із урахуванням змісту цієї ухвали);
-  подати до суду касаційної інстанції докази сплати судового збору у встановлених законом порядку і розмірі (13  620,00 грн) за реквізитами, що зазначені на офіційному сайті Верховного Суду в розділі "Судовий збір".

У разі невиконання у встановлений законом строк вимог цієї ухвали касаційна скарга вважатиметься неподаною та буде повернута скаржникові.

Керуючись статтями 234, 290, 291, частиною 2 статті 292 Господарського процесуального кодексу України, Верховний Суд 

УХВАЛИВ:

Касаційну скаргу заступника керівника Одеської обласної прокуратури на постанову Південно-західного апеляційного господарського суду від 23.12.2021 і рішення Господарського суду Одеської області від 19.10.2021 у справі №  916/1501/21 залишити без руху до 01.03.2022, але строк виконання цієї ухвали не може перевищувати десяти днів із дня вручення її скаржникові. 

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не  підлягає.

Суддя                                                                                                          Н. О. Багай