П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

___________________________________________________________________________________

П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М  У К Р А Ї Н И

25 березня 2022 р.	м.Одеса	Справа № 420/17469/21	

П`ятий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:
головуючого судді - Коваля М.П.,
                   суддів  - Кравченка К.В.,
                                - Зуєвої Л.Є.,

розглянувши в порядку письмового провадження в місті Одеса апеляційну скаргу приватного виконавця виконавчого округу Одеської області Колечко Дмитра Миколайовича на рішення Одеського окружного адміністративного суду від 05 січня 2022 року, прийняте у складі суду судді Харченко Ю.В. в місті Одеса, по справі за позовом ОСОБА_1 до приватного виконавця виконавчого округу Одеської області Колечко Дмитра Миколайовича, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача - ОСОБА_2 , про визнання протиправними та скасування постанов,-

В С Т А Н О В И В:

У вересні 2021 року ОСОБА_1 звернувся до Одеського окружного адміністративного суду із адміністративним позовом до приватного виконавця виконавчого округу Одеської області Колечко Дмитра Миколайовича, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача - ОСОБА_2 , в якому позивач, з урахуванням заяви про зміну предмету позову (т.1 а.с. 121-123), просив суд визнати протиправними та скасувати постанови приватного виконавця виконавчого округу Одеської області Колечка Дмитра Миколайовича від 26.08.2021р. про визначення розміру додаткових витрат виконавчого провадження в розмірі 4200,00 гривень в межах виконавчого провадження №63973056 щодо виконання виконавчого листа №520/10197/19 вiд 04.12.2020р. про стягнення з ОСОБА_1 та користь ОСОБА_2 аліментів; визнати протиправною та скасувати постанову приватного виконавця виконавчого округу Одеської області Колечка Дмитра Миколайовича від 07.10.2021 року про визначення розміру додаткових витрат виконавчого провадження у розмірі 5452,77 грн. в межах виконавчого провадження №63973056 щодо виконання виконавчого листа №520/10197/19 вiд 04.12.2020р. про стягнення з ОСОБА_1 та користь ОСОБА_2 аліментів.
Доводи позовної заяви ґрунтувались на тому, що всупереч вимогам Закону України «Про виконавче провадження» та Інструкції з організації примусового виконання рішень, оскаржувані постанови про визначення розміру додаткових витрат виконавчого провадження містять лише загальну суму витрат, однак не містять їх складові та вартість кожної окремо, що свідчить про їх неправомірність.
Рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 05 січня 2022 року адміністративний позов ОСОБА_1 задоволено. Визнано протиправною та скасовано постанову приватного виконавця виконавчого округу Одеської області Колечка Дмитра Миколайовича від 26.08.2021р. про визначення розміру додаткових витрат виконавчого провадження у сумі 4200,00 грн., в межах виконавчого провадження №63973056 щодо виконання виконавчого листа №520/10197/19 вiд 04.12.2020р. про стягнення з ОСОБА_1 та користь ОСОБА_2 аліментів. Визнано протиправною та скасовано постанову приватного виконавця виконавчого округу Одеської області Колечка Дмитра Миколайовича від 07.10.2021 року про визначення розміру додаткових витрат виконавчого провадження у сумі 5452,77 грн., в межах виконавчого провадження №63973056 щодо виконання виконавчого листа №520/10197/19 вiд 04.12.2020р. про стягнення з ОСОБА_1 та користь ОСОБА_2 аліментів. 
Не погоджуючись із вказаним рішенням суду першої інстанції, приватний виконавець виконавчого округу Одеської області Колечко Дмитро Миколайович звернувся до П`ятого апеляційного адміністративного суду з апеляційною скаргою, в якій посилається на те, що рішення суду першої інстанції є необґрунтованим та таким, що винесено із порушенням норм матеріального та процесуального права, тому просить суд апеляційної інстанції скасувати оскаржуване рішення та ухвалити нове рішення про відмову в повному обсязі у задоволенні адміністративного позову.
Доводи апеляційної скарги ґрунтуються на тому, що при примусовому виконанні виконавчого листа по справі №520/10197/19, виданого Київським районним судом міста Одеси 04.12.2020 року, в тому числі щодо прийняття рішення про винесення постанов про визначення розміру додаткових витрат виконавчого провадження, приватний виконавець діяв на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та Законами України, жодного порушення вимог чинного законодавства не допущено. Апелянт вказує, що приватним виконавцем вживалися заходи передбачені Законом України «Про виконавче провадження», при цьому боржник ознайомлений з матеріалами виконавчого провадження та обсягом здійснених приватним виконавцем дій в рамках виконавчого провадження №63973056, а Закон України «Про виконавче провадження» не покладає на державного або приватного виконавця обов`язок документально фіксувати здійснення всіх витрат виконавчого провадження та надсилати докази їх здійснення сторонам виконавчого провадження. 
На думку апелянта, судом першої інстанції не надано належної оцінки тому факту, що приватним виконавцем разом з відзивом від 20.12.2021 року надано копії матеріалів виконавчого провадження № 63973056 на 755 аркушах, серед яких копії фіскальних чеків, на підтвердження фактично здійснених витрат у виконавчому провадженні №63973056. Крім того, апелянт вказує, що в оскаржуваному судовому рішенні не знайшло свого відображення посилання приватного виконавця на строки, в межах яких скаржник звернувся із заявою про зміну предмету позову.
Розглянувши доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи та дослідивши докази, проаналізувавши на підставі встановлених фактичних обставин справи правильність застосування судом першої інстанції норм законодавства, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.
Як встановлено судом першої інстанції та вбачається з матеріалів справи, постановою Одеського апеляційного суду від 16.10.2020 року у справі № 520/10197/19 рішення Київського районного суду м. Одеси від 05 лютого 2020 року в частині - збільшення розміру аліментів - змінено. Збільшено розмір аліментів, які стягнуті з ОСОБА_1 , стягнувши з ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , ІПН НОМЕР_1 ) на аліменти на утримання неповнолітньої дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 у розмірі ј частини з усіх видів доходів щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня набрання рішенням суду законної сили та до досягнення дитиною повноліття, а саме до ІНФОРМАЦІЯ_3 .
Київським районним судом м. Одеси 04.12.2020 року видано виконавчий лист по справі № 520/10197/19.
Постановою ВП № 63973056 від 21.12.2020 року приватним виконавцем виконавчого округу Одеської області Колечко Д.М., керуючись ст.ст. 3, 4, 24, 25, 26, 27 Закону України «Про виконавче провадження», відкрито виконавче провадження з виконання виконавчого листа №520/10197/19, виданого 04.12.2020 про збільшення розміру аліментів, які стягнуті з ОСОБА_1 , стягнення з ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , ІПН НОМЕР_1 ) на користь ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_4 , ІПН    НОМЕР_2 ) аліментів на утримання неповнолітньої дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 у розмірі ј частини з усіх видів доходів щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня набрання рішенням суду законної сили та до досягнення дитиною повноліття, а саме до ІНФОРМАЦІЯ_3 .
Постановою про розмір мінімальний витрат виконавчого провадження № 63973056 від 21.12.2020 року приватним виконавцем виконавчого округу Одеської області Колечко Д.М., керуючись ст.42 Закону України «Про виконавче провадження» та відповідно до пункту 2 розділу VI Інструкції з організації примусового виконання рішень, затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 02.04.2012 №512/5, визначено для боржника - ОСОБА_1 загальну суму мінімальний витрат - 1000,00 грн.
Постановою про визначення розміру додаткових витрат виконавчого провадження №63973056 від 26.08.2021 року приватним виконавцем виконавчого округу Одеської області Колечко Д.М., керуючись ст.42 Закону України «Про виконавче провадження» та відповідно до пункту 2 розділу VI Інструкції з організації примусового виконання рішень, затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 02.04.2012 №512/5, визначено для боржника - ОСОБА_1 загальну суму додаткових витрат - 4200,00 грн.
Постановою про визначення розміру додаткових витрат виконавчого провадження №63973056 від 07.10.2021 року приватним виконавцем виконавчого округу Одеської області Колечко Д.М., керуючись ст.42 Закону України «Про виконавче провадження» та відповідно до пункту 2 розділу VI Інструкції з організації примусового виконання рішень, затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 02.04.2012 №512/5, визначено для боржника - ОСОБА_1 загальну суму додаткових витрат -5452,77 грн.
Вищеозначена позиція суб`єкта владних повноважень послугувала підставою для звернення ОСОБА_1 до Одеського окружного адміністративного суду з даною позовною заявою.
Вирішуючи спірне питання, суд першої інстанції виходив з того, що у мотивувальній частині оскаржуваних постанов відсутній будь - який розрахунок, калькуляція, тощо здійснених відповідачем витрат виконавчого провадження, із зазначенням їх обсягу, та розміру усіх складових.
Вирішуючи дану справу в апеляційній інстанції, колегія суддів виходить з наступного.
Частиною другою статті 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Спірні правовідносини регулюються Законом України «Про виконавче провадження» від 02.06.2016 №1404-VIII (далі - Закон №1404-VIII).
У відповідності до статті 1 Закону №1404-VIII виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.
Відповідно до частини першої статті 13 Закону №1404-VIII під час здійснення виконавчого провадження виконавець вчиняє виконавчі дії та приймає рішення шляхом винесення постанов, попереджень, внесення подань, складення актів та протоколів, надання доручень, розпоряджень, вимог, подання запитів, заяв, повідомлень або інших процесуальних документів у випадках, передбачених цим Законом та іншими нормативно-правовими актами.
Відповідно до статті 42 Закону №1404-VIII кошти виконавчого провадження складаються з виконавчого збору, авансового внеску стягувача та стягнутих з боржника коштів на витрати виконавчого провадження, тобто, витратами державного виконавця, пов`язаними з організацією та проведенням виконавчих дій щодо забезпечення примусового виконання рішень.
На стадії розподілу стягнутих з боржника грошових сум або у випадку повернення виконавчого документа стягувачу чи закінчення виконавчого провадження, у разі необхідності примусового стягнення з боржника витрат виконавчого провадження, виконавцем виноситься постанова про їх стягнення (частина четверта статті 42 Закону №1404-VIII).
Окремі питання організації виконання судових рішень і рішень інших органів (посадових осіб), що відповідно до Закону України «Про виконавче провадження» підлягають примусовому виконанню, визначаються Інструкцією з організації примусового виконання рішень, затвердженою Наказом Міністерства юстиції України №512/5 від 02.04.2012, зареєстрованою в Міністерстві юстиції України 02.04.2012 за №489/20802 (далі - Інструкція №512/5).
Так, за правилами пункту 2 розділу VI Інструкції №512/5, витрати виконавчого провадження складаються з мінімальних та додаткових витрат виконавчого провадження.
Виконавець виносить постанову про розмір мінімальних витрат виконавчого провадження одночасно з постановою про відкриття виконавчого провадження (крім виконавчих проваджень щодо виконання рішень Європейського суду з прав людини) та надсилає її сторонам виконавчого провадження не пізніше наступного робочого дня після її винесення.
Мінімальні витрати виконавчого провадження складаються з плати за користування автоматизованою системою виконавчого провадження та витрат, пов`язаних з винесенням постанов про: відкриття виконавчого провадження; стягнення виконавчого збору (крім випадків, коли виконавчий збір не стягується); стягнення основної винагороди приватного виконавця (крім випадків, коли основна винагорода не стягується); стягнення витрат виконавчого провадження; закінчення виконавчого провадження (повернення виконавчого документа стягувачу).
Витрати, пов`язані з винесенням постанов, включають такі види витрат виконавчого провадження: виготовлення постанов та супровідних листів до них (папір, копіювання (друк) документів, канцтовари); пересилання постанов (конверти, знаки поштової оплати (марки) або послуги маркувальної машини (послуги поштового зв`язку)).
До додаткових витрат виконавчого провадження належать витрати виконавчого провадження, які не визначені цим пунктом як мінімальні витрати виконавчого провадження.
Якщо під час примусового виконання рішення органом державної виконавчої служби (приватним виконавцем) було здійснено додаткові витрати виконавчого провадження, виконавець на стадії розподілу стягнутих з боржника грошових сум згідно з вимогами Закону виносить постанову про визначення розміру додаткових витрат виконавчого провадження (крім виконавчих проваджень щодо виконання рішень Європейського суду з прав людини), в якій зазначає розміри та види додаткових витрат виконавчого провадження, що здійснені у відповідному виконавчому провадженні.
Пункт 7 Розділ I Інструкції №512/5, встановлено, що постанова як окремий документ містить такі обов`язкові реквізити:
номер виконавчого провадження;
вступну частину із зазначенням:
назви постанови, дати видачі постанови та місця її винесення;
найменування органу державної виконавчої служби, прізвища, імені та по батькові державного виконавця, який виніс постанову або прізвища, імені та по батькові приватного виконавця, який виніс постанову, найменування виконавчого округу, в якому він здійснює діяльність;
назви виконавчого документа, коли та ким виданий, резолютивної частини документа (далі - реквізити виконавчого документа);
за зведеним виконавчим провадженням - прізвища, імені та по батькові боржника - фізичної особи, повного найменування боржника - юридичної особи та дати об`єднання виконавчих проваджень у зведене;
мотивувальну частину із зазначенням мотивів, з яких виконавець прийняв відповідне рішення (дійшов певних висновків), і посилання на норму закону, на підставі якого винесено постанову;
резолютивну частину із зазначенням прийнятого виконавцем рішення.
При цьому, як вірно встановлено судом першої інстанції, оскаржувані постанови про визначення розміру додаткових витрат виконавчого провадження містять виключно формулювання «Загальна сума додаткових витрат» у відповідному розмірі. Наведене свідчить, що під час розподілу стягнутих з боржника грошових сум приватним виконавцем не було дотримано вищезазначених положень Закону та Інструкції, зокрема, не була прийнята постанова про визначення розміру додаткових витрат виконавчого провадження у якій необхідно було зазначити розмір та вид додаткових витрат.
Колегія суддів звертає увагу, що згідно вимог ч.2 ст. 2 КАС України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони зокрема обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії).
Водночас, оскільки оскаржувані постанови всупереч відповідним законодавчим вимогам, не містять жодних розрахунків, калькуляцій, здійснених відповідачем витрат виконавчого провадження, із зазначенням їх обсягу, та розміру усіх складових, зазначені постанови не можуть вважатись обґрунтованими, а тому є протиправними та підлягають скасуванню.
Щодо доводів апелянта, що приватним виконавцем разом з відзивом від 20.12.2021 року надано копії матеріалів виконавчого провадження № 63973056 на 755 аркушах, серед яких копії фіскальних чеків, на підтвердження фактично здійснених витрат у виконавчому провадженні №63973056, колегія суддів звертає увагу на правову позицію Верховного Суду, викладену зокрема у постанові від 28 травня 2020 року у справі №826/17201/17, відповідно до якої суб`єкт владних повноважень не може обґрунтовувати правомірність рішення, що оскаржується, іншими обставинами, ніж ті, що зазначені безпосередньо в документів, що оскаржується. За іншого підходу суб`єкт владних повноважень міг би самостійно та довільно змінювати (доповнювати) обґрунтування своїх дій (рішень) після їх вчинення (ухвалення), що не сумісне з принципами правової визначеності та належного урядування, які є фундаментальними для правової держави.
Колегія суддів також наголошує, що адміністративний суд позбавлений процесуальної можливості самостійно здійснювати калькуляцію понесених приватним виконавцем додаткових витрат виконавчого провадження, фактично підміняючи суб`єкта владних повноважень, оскільки  завдання адміністративного судочинства полягає не у забезпеченні ефективності державного управління, а в гарантуванні дотримання вимог права. Принцип розподілу влади заперечує надання адміністративному суду адміністративно - дискреційних повноважень - єдиним критерієм здійснення правосуддя є право, тому завданням адміністративного судочинства завжди є контроль легальності. З огляду на положення КАС України щодо компетенції адміністративного суду, останній не може підміняти інший орган державної влади та перебирати на себе повноваження щодо вирішення питань, які законодавством віднесенні до компетенції цього органу.
Щодо посилань апелянта на строки, в межах яких скаржник звернувся із заявою про зміну предмету позову, колегія суддів зазначає наступне.
Так, відповідно до вимог ч.1 ст. 47 КАС України, крім прав та обов`язків, визначених у статті 44 цього Кодексу, позивач має право на будь-якій стадії судового процесу відмовитися від позову. Позивач має право змінити предмет або підстави позову, збільшити або зменшити розмір позовних вимог шляхом подання письмової заяви до закінчення підготовчого засідання або не пізніше ніж за п`ять днів до першого судового засідання, якщо справа розглядається в порядку спрощеного позовного провадження.
Колегією суддів встановлено, що ухвалою Одеського окружного адміністративного суду від 06.12.2021 року було відкрито спрощене позовне провадження у справі №420/17469/21 та призначено судове засідання на 13.12.2021 року.
Водночас, ухвалою Одеського окружного адміністративного суду від 08.12.2021 року адміністративний позов ОСОБА_1 залишено без руху відповідно до вимог ч. 13 ст. 171 КАС України.
Ухвалою Одеського окружного адміністративного суду від 29 грудня 2021 року було продовжено розгляд справи №420/17469/21 та призначено судове засідання на 05.01.2022 року.
Таким чином, враховуючи що судове засідання, призначене на 13.12.2021 року фактично не відбулось з огляду на залишення позовної заяви без руху, заява про зміну предмету позовові надійшла до суду 13.12.2021 року, а перше судове засідання відбулось 05.01.2022 року, судом першої інстанції правомірно було прийнято вказану заяву до провадження.
Зважаючи на вищевикладене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції вірно встановив фактичні обставини справи, дослідив наявні докази, дав їм належну оцінку та прийняв законне та обґрунтоване рішення у відповідності з вимогами матеріального та процесуального права, при цьому доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують.
Відповідно до положень статті 316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Враховуючи викладені обставини та з огляду на наведені положення законодавства, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а судове рішення без змін.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 292, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329 КАС України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу приватного виконавця виконавчого округу Одеської області Колечко Дмитра Миколайовича на рішення Одеського окружного адміністративного суду від 05 січня 2022 року - залишити без задоволення.
Рішення Одеського окружного адміністративного суду від 05 січня 2022 року по справі за позовом ОСОБА_1 до приватного виконавця виконавчого округу Одеської області Колечко Дмитра Миколайовича, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача - ОСОБА_2 , про визнання протиправними та скасування постанов - залишити без змін.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення до Верховного Суду.

Головуючий суддя:                                                              М. П. Коваль

Суддя:                                                                                     К.В. Кравченко 

        Суддя:                                                                                     Л.Є. Зуєва