ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 948/967/21  Номер провадження 22-ц/814/579/22	Головуючий у 1-й інстанції Косик  С.М.  Доповідач ап. інст. Лобов О. А.	

П О С Т А Н О В А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 березня 2022 року 	м. Полтава	

Полтавський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ: 
головуючий суддя Лобов О.А.,
судді: Дорош А.І., Триголов В.М. 
за участю секретаря судового засідання Коротун І.В.
розглянув у відкритому судовому засіданні в м.Полтаві цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1  на ухвалу судді Машівського районного суду Полтавської області від 22 грудня 2021 року (час ухвалення судового рішення та дата виготовлення повного тексту судового рішення не зазначені) за заявою ОСОБА_1 про забезпечення позову.
Заслухавши доповідь судді-доповідача, апеляційний суд

В С Т А Н О В И В:

21 грудня 2021 року ОСОБА_1 звернувся до суду з заявою про забезпечення позову, просив застосувати захід забезпечення позову у вигляді заборони вчиняти певні дії, а саме заборонити Коломацькій сільській раді Полтавської області приймати рішення щодо передачі ОСОБА_2 у приватну власність земельної ділянки із кадастровим номером 5323087201:01:001:012.
В обґрунтування заявленої вимоги посилався на те, що Коломацька сільська рада Полтавської області надала дозвіл ОСОБА_2 на розробку проекта землеустрою щодо відведення земельної ділянки із кадастровим номером 5323087201:01:001:012, яка ще у 1992 році передана йому у довічне успадкування.
Вжиття заходів забезпечення позову є необхідним для усунення ризику незаконного набуття ОСОБА_2 у власність спірної земельної ділянки. 
Ухвалою судді Машівського районного суду Полтавської області від 22 грудня 2021 року відмовлено у задоволенні заяви ОСОБА_1 про забезпечення позову.
В апеляційній скарзі ОСОБА_1 , посилаючись на порушення судом норм процесуального права, просить скасувати ухвалу судді суду першої інстанції, постановити нову про задоволення його заяви в повному обсязі.
В обґрунтування доводів апеляційної скарги зазначено, що є хибним висновок суду про відсутність доказів, які ідентифікують земельну ділянку, передану позивачу у довічне успадковане володіння, адже долучені до заяви письмові докази підтверджують існування спору відносно цієї земельної ділянки.
У відзиві Коломацька сільська рада Полтавського району просить залишити без змін ухвалу судді суду першої інстанції, посилаючись на необґрунтованість доводів апеляційної скарги. 
Зокрема у відзиві повідомляється, що сесією Коломацької ради, яка відбулася у серпні 2021 року, рішення про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки та передання її у власність ОСОБА_2 не прийнято до вирішення спору між ними.
Окрім того стверджується, що відповідно до чинного законодавства, яке регулює діяльність органів місцевого самоврядування та їхні повноваження у частині розпорядження землями, не передбачено право суду втручатися у внутрішню діяльність органів самоврядування. 

Апеляційний суд, перевіривши доводи апеляційної скарги, приходить до висновку, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення з таких підстав.
Відповідно до п.1 ч.1 ст.374, ст.375 ЦПК України апеляційний суд за результатами розгляду має право залишити судове рішення без змін, а скаргу - без задоволення, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права. 

Відмовляючи в задоволенні заяви про забезпечення позову суддя суду першої інстанції виходив з того, що отримання особою дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки не означає позитивного рішення про надання її у користування (оренду). Проект відведення земельної ділянки не визначений законом як підстава набуття права на земельну ділянку і не є правовстановлюючим документом, спрямованим на набуття, зміну або припинення прав та обов`язків сторін в орендних правовідносинах. 
Суд першої інстанції посилався на те, що заявником не надано доказів того, що земельна ділянка з кадастровим номером 5323087201:01:001:0012 виділена йому в довічне успадковане володіння, наявна в матеріалах справи архівна довідка № 01-39/135 від 29.07.2021 року підтверджує лише факт виділення останньому земельної ділянки площею 0,45 га в довічне успадковане володіння без зазначення відповідного присвоєного кадастрового номера, що унеможливлює її ідентифікацію, а заявлені заходи забезпечення позову є втручанням у повноваження та компетенцію Коломацької сільської ради Полтавської області.

Перевіряючи доводи апеляційної скарги, апеляційний суд виходить з таких міркувань.
Згідно з частинами першою та другою статті 149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачені статтею 150 цього кодексу заходи забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.
У разі ухвалення судом рішення про задоволення позову заходи забезпечення позову продовжують діяти протягом дев`яноста днів з дня набрання вказаним рішенням законної сили або можуть бути скасовані за вмотивованим клопотанням учасника справи. Якщо протягом вказаного строку за заявою позивача (стягувача) буде відкрито виконавче провадження, вказані заходи забезпечення позову діють до повного виконання судового рішення (частини сьома та восьма статті 158 ЦПК України).
Забезпечення позову по суті - це обмеження суб`єктивних прав, свобод та інтересів відповідача або пов`язаних із ним інших осіб в інтересах забезпечення реалізації в майбутньому актів правосуддя і задоволених вимог позивача (заявника). Зазначені обмеження встановлює суд в ухвалі, вони діють до заміни судом виду забезпечення позову або скасування заходів забезпечення позову.
Метою забезпечення позову є вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій із боку відповідача з тим, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь позивача, в тому числі задля попередження потенційних труднощів у подальшому виконанні такого рішення. 
Умовою застосування заходів забезпечення позову є достатньо обґрунтоване припущення, що невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача. Гарантії справедливого суду діють не тільки під час розгляду справи, але й під час виконання судового рішення. Зокрема тому, розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд повинен врахувати, що вжиття відповідних заходів може забезпечити належне виконання рішення про задоволення позову у разі ухвалення цього рішення, а їх невжиття, - навпаки, ускладнити або навіть унеможливити таке виконання.
Заходи забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами (ч. 3 ст. 150 ЦПК України). 
Адекватність заходу забезпечення позову, що застосовується судом, визначається його відповідністю вимогам, на забезпечення яких він вживається. Оцінка такої відповідності здійснюється судом, зокрема, з урахуванням співвідношення права (інтересу), про захист яких просить заявник, та інтересів сторін та інших учасників судового процесу.
Вказане узгоджуються з правовою позицією, викладеною в постановах Верховного Суду від 27 березня 2019 року у справі №643/5842/16-ц та від 12 лютого 2020 року у справі № 288/162/19.
Отже, перш за все, для вирішення питання про застосування заходів забезпечення позову суд має встановити чи дійсно існує спір між сторонами відносно прав на певний предмет матеріального світу.
Як слідує з рішення Старицьківської сільської ради Машівського району від 20 березня 1992 року ОСОБА_1 передано у довічне успадковане володіння земельну ділянку площею 0,45 га в с.Старицьківка. 
Разом з тим, з листа виконавчого комітета Коломацької сільської ради від 16 вересня 2021 року вбачається, що вказана земельна ділянка перебувала у користуванні ОСОБА_1 до 1995 року, після зміни останнім місця проживання ця земельна ділянка перебувала до 2018 року у комунальній власності. 
Долучені до поданої заяви ОСОБА_1 документи не дають підстав обґрунтовано стверджувати, що земельна ділянка, передана йому у довічне успадковане володіння, і право на яку не оформлене ОСОБА_1 у встановленому законом порядку, є саме земельною ділянкою з кадастровим номером 5323087201:01:001:0012. 
Як правильно висновував суд першої інстанції, рішення органу місцевого самоврядування про надання дозволу на розробку проекта землеустрою не породжує будь-яких прав на землю. 
Наведене у сукупності не дає підстав для висновку про існування спору між ОСОБА_1 і Коломацькою сільською радою.
Окрім того, відповідно до ч.4 ст.152 ЦПК України у разі подання заяви про забезпечення позову до подання позовної заяви заявник повинен пред`явити позов протягом десяти днів з дня постановлення ухвали про забезпечення позову.
Як вбачається з листа Машівського районного суду Полтавської області від 22 березня 2022 року на запит Полтавського апеляційного суду, до Машівського районного суду Полтавської області позовна заява ОСОБА_1 щодо порушення його прав, в забезпечення якої була подана ця заява, до суду першої інстанції не подана.
З огляду на встановлене відсутні правові підстави для вирішення по суті питання про забезпечення позову.
Отже, ухвала суду першої інстанції є законною і обґрунтованою. 

Керуючись ст.367, п.1 ч.1 ст.374, ст.375, ст.382, ст.384 ЦПК України, апеляційний суд,
У Х В А Л И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.
Ухвалу судді Машівського районного суду Полтавської області від 22 грудня 2021 року залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена протягом тридцяти днів шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Повний текст постанови виготовлено 28 березня 2022 року.

      Головуючий суддя                                                     О.А.Лобов 

     Судді                                                                          А.І.Дорош

В.М.Триголов