Справа № 302/104/21

Закарпатський апеляційний суд

  П  О  С  Т  А  Н  О  В  А 
І м е н е м У к р а ї н и

21.03.2022                 м. Ужгород

Закарпатський апеляційний суд в особі судді Стана І. В., за участю особи, яка притягується до адміністративної відповідальності - ОСОБА_1 , розглянувши апеляційну скаргу, яку подав ОСОБА_1 ,

                                                         в с т а н о в и в :

Постановою судді Міжгірського районного суду Закарпатської області від 18 лютого 2021 року

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , мешканець АДРЕСА_1 , гр. України,

визнаний винним у вчиненні передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП адміністративного правопорушення й на нього накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі шестисот неоподаткованих мінімумів громадян, що становить 10200 (десять тисяч двісті) гривень із позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 /один/ рік.
Постановлено стягнути з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір у розмірі 454 грн..
Згідно постанови, 24.01.2021 приблизно о 23 год. по вул. Головній у с. Негровець Міжгірського району, ОСОБА_1 керував транспортним засобом марки «Dеwoo Nexia», д.н.з. НОМЕР_1 , у стані алкогольного сп`яніння, чим порушив вимоги передбачені п. 2.9 «а» ПДР України та вчинив адміністративне правопорушення передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП.
В апеляційній скарзі ОСОБА_1  вказує на те, що постанова судді є незаконною.Стверджує, що суд безпідставно не взяв до уваги його пояснення про те, що в його діях відсутній склад передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП правопорушення, не викликав і не допитав працівника поліції, який склав протокол. Посилається на те, що працівники поліції, незважаючи на його прохання пройти огляд на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу, безпідставно запропонували йому пройти огляд у закладі охорони здоров`я, і при цьому, відповідне направлення у матеріалах справи відсутнє. Також зазначає, що працівники поліції не відсторонили його від керування транспортним засобом, що з результатами огляду його не було ознайомлено, примірник Висновку лікаря він не отримував. Разом із тим, посилається на те, що в матеріалах справи відсутні фото- та відеоматеріали, які б підтверджували факт керування ним транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння. Окрім того, вважає, що поліцейськими порушено процедуру проведення його огляду на стан сп`яніння, процедуру направлення його на огляд до закладу охорони здоров`я, а лікарем - процедуру проведення огляду та ознайомлення його з результатами огляду. Просить постанову скасувати та закрити провадження у справі за відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

Перевіривши матеріали справи про адміністративне правопорушення, дослідивши зібрані у справі докази, апеляційний суд доходить висновку про те, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню.

Справа про адміністративне правопорушення розглядається за відсутності ОСОБА_1 , який був належним чином повідомлений про дату, час і місце розгляду апеляційної скарги, при цьому відомостей про поважність причин його неявки до апеляційного суду та заяви про відкладення розгляду справи на інший термін не надходило. Неявка особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , відповідно до ст. 294 КУпАП, не перешкоджає розгляду справи.

Апеляційний суд, відповідно до положень ст. 294 КУпАП, переглядає справу в межах апеляційної скарги. 

Згідно з вимогами ст. 245 КУпАП, завданнями провадження в справах про адміністративне правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне та об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності із законом.

Як регламентують приписи ст. 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення, зобов`язаний, зокрема, з`ясувати, чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа у його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність особи, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. 

Доказами у справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на підставі яких у визначеному законом порядку встановлюється наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи та інших обставин справи, що мають значення для її правильного вирішення. Ці фактичні дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, речовими доказами, а також іншими документами, які зазначені у ст. 251 КУпАП. 

Суд, у відповідності до приписів ст. 252 КУпАП, оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

Апеляційний суд вважає, що вищевказані вимоги закону при розгляді матеріалів за протоколом про адміністративне правопорушення судом першої інстанції дотримані і висновок суду про визнання ОСОБА_1 винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП є правильним.

Апеляційний суд визнає, що доводи апеляційної скарги про незаконність оскаржуваної постанови та закриття провадження у справі за відсутністю у діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення є безпідставними, оскільки винуватість його у вчиненні передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП адміністративного правопорушення підтверджується сукупністю зібраних у справі, досліджених судом першої та апеляційної інстанції доказів.

Так, відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення серії ДПР18 №089152, 24.01.2021, приблизно о 23 годині, по вул. Головній у с. Негровець Міжгірського району, ОСОБА_1 керував транспортним засобом марки «Dеwoo Nexia», д.н.з. НОМЕР_1 , у стані алкогольного сп`яніння, чим порушив приписи п. 2.9 «а» ПДР України та вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП. Змістом протоколу підтверджено, що водій ОСОБА_1 не надав будь-яких пояснень з приводу вказаної події, разом з тим, своїми підписами у протоколі ОСОБА_1 підтвердив, що зі змістом процесуального документу ознайомлений, відомості відносно його особи - правильні, копію документу та тимчасовий дозвіл на право керування транспортним засобом він отримав.

Висновком лікаря КНП «Міжгірської РЛ» від 25.01.2021 Рекіти О. Р. щодо результатів медичного огляду на стан сп`яніння підтверджено, що водій ОСОБА_1 перебуває у стані алкогольного сп`яніння, результат освідування - 2,25 % проміле. Своїм підписом у медичному висновку водій ОСОБА_1 підтвердив, що погодився зі змістом висновку, не заперечив той факт, що результати проведення огляду на стан алкогольного сп`яніння у медичному закладі є достовірними (а. с. 3).

З копії постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії БАБ №232995 убачається, що водія ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 121 КУпАП, й накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 340 (триста сорок) гривень (а. с. 4).

Докази, які досліджені апеляційним судом на предмет належності, допустимості та достовірності, зібрані відповідно до вимог КУпАП, оскільки порушень при їх збиранні під час розгляду справи апеляційним судом не встановлено, у своїй сукупності підтверджують порушення ОСОБА_1 вимог, передбачених п. 2.9 «а» ПДР та винуватість у вчиненні передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП адміністративного правопорушення.

Під час розгляду справи апеляційним судом не встановлено будь-яких даних, які би давали підстави вважати, що працівник патрульної поліції Легош І. І. був упереджений при проведенні перевірки та складанні щодо ОСОБА_1 протоколу про адміністративне правопорушення за ч. 1 ст. 130 КУпАП та постанови про накладення адміністративного стягнення.

Крім того, апеляційним судом не встановлено яких-небудь даних і про те, що в лікаря КНП «Міжгірська РЛ» Рекіти О. Р. , яка проводила огляд ОСОБА_1 на стан алкогольного сп`яніння та склала висновок про перебування ОСОБА_1 у стані алкогольного сп`яніння, були підстави для фальсифікації вищевказаного документу щодо ОСОБА_1 , а також для його обмови у перебуванні у такому стані, - у підтвердження цих даних також відсутні які-небудь належні докази.

У матеріалах справи про адміністративне правопорушення також відсутні будь-які відомості, які би свідчили про зацікавленість поліцейського та лікарки у результатах розгляду справи, - у підтвердження таких даних також відсутні які-небудь належні докази як у матеріалах справи, так їх і не додано до апеляційної скарги.

Не встановлено під час розгляду апеляційної скарги й будь-яких даних про застосування щодо ОСОБА_1 незаконних методів, примусу чи інших дій, які призвели до примусової згоди на проходження огляду на стан сп`яніння у закладі охорони здоров`я та підпису наявних у матеріалах справи документів, зокрема у протоколі про адміністративне правопорушення та у медичному висновку, - на такі дані також не вказується в апеляційній скарзі.

Тому, апеляційний суд доходить висновку, що вищевказані поліцейський та лікарка діяли у межах наданих їм повноважень.

При оцінці доводів апеляційної скарги про те, що суд першої інстанції не викликав і не допитав працівника поліції, який склав протокол, що свідчить про те, що фактичні обставини справи залишились не з`ясованими, - апеляційний суд констатує, що вказані твердження жодним чином не впливають на висновки місцевого суду про наявність у діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення за ч. 1 ст. 130 КУпАП. При цьому, апеляційний суд, перевіривши матеріали справи, встановив, що апелянтом під час розгляду справи не заявлено клопотання про допит поліцейського чи будь-якого свідка події. Тому, вказані твердження визнаються апеляційним судом необґрунтованими.

Доводи апелянта про те, що працівники поліції, незважаючи на прохання ОСОБА_1 пройти огляд на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу, безпідставно запропонували йому пройти такий огляд у закладі охорони здоров`я, і при цьому, відповідне направлення у матеріалах справи відсутнє, - апеляційним судом розцінюються критично з огляду на таке.

Суд апеляційної інстанції вважає, що матеріали справи свідчать про те, що працівники поліції діяли виключно у відповідності до підзаконних нормативних актів, які регламентують порядок та процедуру проведення огляду, зокрема такими. 

Так, згідно з п. 2.9. «а» Правил дорожнього руху України, водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Статтею 130 КУпАП передбачена відповідальність за керування транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння.

Апеляційний суд звертає увагу на те, що порядок проведення огляду на стан сп`яніння регламентований ст. 266 КУпАП, норми якої є бланкетними, оскільки не встановлюють детальної процедури проходження огляду, а відсилають до підзаконних нормативно-правових актів, які деталізують положення цієї статті. Такий висновок підтверджується положеннями частини 6 цієї статті, в якій зазначено, що направлення особи для огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду здійснюються у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.

Процедура огляду регламентована такими підзаконними нормативними актами, які прийняті на виконання ст. 266 КУпАП і конкретизують норми цієї статті, а саме: Порядком направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду (далі - Порядок) та Інструкцією про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції (далі - Інструкція). 
Згідно з пунктом 12 Інструкції, у разі наявності підстав вважати, що водій транспортного засобу перебуває у стані наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, згідно з ознаками, визначеними в пункті 4 розділу I цієї Інструкції, поліцейський направляє цю особу до найближчого закладу охорони здоров`я. 

Матеріалами справи, зокрема протоколом про адміністративне правопорушення підтверджується, що на момент зупинки автомобіля, за кермом якого перебував ОСОБА_1 , а відтак перевірки особи, які притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , у поліцейського були сумніви щодо його тверезості. Тому, на виконання вимог Інструкції та відповідно до Порядку, водію ОСОБА_1 було запропоновано пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння у закладі охорони здоров`я. Медичним висновком підтверджується, що ОСОБА_1 пройшов огляд у КНП «Міжгірська РЛ», результат якого 2,25 % проміле. Про законність процедури направлення ОСОБА_1 на медичний огляд з метою визначення стану алкогольного сп`яніння свідчать матеріали справи, а саме: протокол про адміністративне правопорушення, щодо якого жодних скарг, заперечень чи зауважень ОСОБА_1 не надав.

Між тим, апеляційний суд констатує, що будь - яких підстав вважати, що медичний висновок складений з порушеннями і не може бути належним доказом у справі - відсутні, адже ОСОБА_1 не заперечував той факт, що пройшов огляд на стан сп`яніння у медичному закладі, при цьому з оскаржуваної постанови убачається, що у своїх поясненнях місцевому суду ОСОБА_1 зазначив, що це саме він підписав медичний висновок, а не інша особа, при цьому додав, що зміст висновку не читав, а тільки поставив підпис. Тому, враховуючи вищезазначене, жодних сумнівів у достовірності відомостей, які зазначені у медичному висновку, зокрема щодо особи, яка проходила огляд на стан сп`яніння ОСОБА_1 та безпосередньо результатів огляду на стан сп`яніння - 2, 25 % проміле, - у апеляційного суду не виникає. Тому, факт перебування ОСОБА_1 у стані алкогольного сп`яніння є доведеним, а отже у його діях наявний склад адміністративного правопорушення, передбачений ч. 1 ст. 130 КУпАП. З огляду на вищезазначене, апеляційний суд відхиляє у тому числі доводи апелянта про те, що з результатами медичного огляду його не ознайомлено, а копію медичного висновку він не отримував, позаяк сукупність доказів свідчить про зворотне.

Апеляційний суд вважає недоцільними доводи ОСОБА_1 про те, що в матеріалах справи відсутні фото- та відеоматеріали, які б підтверджували факт керування апелянтом транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння. На переконання апеляційного суду, докази, які досліджені місцевим судом, відтак перевірені судом апеляційної інстанції, є належними, достовірними та достатніми.

Апеляційний суд вважає такими, що не знайшли свого підтвердження та спростовуються наявними у матеріалах справи доказами доводи апелянта про те, що позаяк ОСОБА_1 не був відсторонений від керування транспортним засобом, тому складу адміністративного правопорушення за ст. 130 КУпАП у його діях немає. З протоколу про адміністративне правопорушення убачається, що у водія автомобіля «Dеwoo Nexia», д.н.з. НОМЕР_1 ОСОБА_1 тимчасово вилучені документи: посвідчення водія та надано тимчасовий дозвіл на право керування транспортним засобом.

На які-небудь інші доводи, які би давали підстави для скасування чи зміни судового рішення в апеляційній скарзі не вказується й під час перевірки справи в апеляційному суді такі не виявлені.
На підставі вищенаведеного, апеляційний суд доходить висновку, що судом першої інстанції ОСОБА_1 обґрунтовано визнаний винуватим у порушенні вимог, передбачених пунктом 2.9 «а» ПДР та, відповідно, у вчиненні передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП адміністративного правопорушення; що адміністративне стягнення на нього накладено в межах санкції вищевказаної статті, є таким, що відповідає як характеру та ступеню адміністративного правопорушення, так і особі правопорушника, а також передбаченій ст. 23 КУпАП меті адміністративного стягнення.

В своєму рішенні від 29.06.2007 по справі «О`Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» (O'Halloran and Francis v. the United Kingdom), заяви № 15809/02 і № 25624/02) ЄСПЛ наголосив, що «будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі».

Тому, на переконання апеляційного суду, оскаржувана постанова, як законна та обґрунтована, підлягає залишенню без зміни, а подана стороною захисту апеляційна скарга, доводи якої не знайшли свого підтвердження та є безпідставними, - без задоволення.

Приймаючи рішення беруться до уваги положення передбаченого нормативно-правовими актами України принципу диспозитивності, відповідно до якого сторони провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та у спосіб, передбачених нормативно-правовими актами; що суд, за відсутності клопотань, не вправі самостійно витребовувати докази, викликати свідків тощо; ст. 294 КУпАП у частині перегляду судового рішення в межах апеляційної скарги; те, що до апеляційної скарги не додано належних та допустимих доказів, які б спростовували висновки суду першої інстанції та підтверджували доводи апеляційної скарги, і будь-яких обґрунтованих клопотань з цього приводу стороною захисту не заявлялось; що ОСОБА_1 , не з`явившись на розгляд справи, позбавив себе можливості довести обґрунтованість доводів апеляційної скарги та надати відповідні докази в їх підтвердження.

Керуючись ст. 294 КУпАП, апеляційний суд
                                
                                               П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу, яку подав ОСОБА_1 , залишити без задоволення. 

Постанову судді Міжгірського районного суду Закарпатської області від 18 лютого 2021 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП - залишити без зміни.

Постанова набирає законної сили негайно, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Іван СТАН